{"text_format":"2","workbook":"xls","n_sheets":1,"sheets":["EConReport"],"not_rendered":{"charts":0,"images":0,"macros":0,"external_links":0,"defined_names":0,"comments":0,"pivot_tables":0},"unopened":[],"bounds":{"document_bytes":16777216,"sheet_cells":100000,"run_cost":"one","rows_first":2000,"rows_last":500,"rows_between":2000,"halvings":0,"cell_chars":16384,"cell_head_chars":4096},"cells_cut":4,"cells_raw":0,"read":"whole","date_system":"1900","formulas":"cached_only"}

{"sheet":"EConReport","index":0,"n_rows":21,"n_cols":6,"rows_kept":21,"cut":false,"hidden":false,"merged":[[0,0,0,5]],"flags":["formulas_cached_only"]}
["Izvješće o provedenom savjetovanju - Savjetovanje s javnošću za Obrazac prethodne procjene za Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova "]
[]
["Redni broj","Korisnik","Isječak","Komentar","Status odgovora\n","Odgovor"]
[1,"Ante Maričić","PRILOG 1.","KOMENTARI NA IZMJENU I DOPUNU ZAKONA O NAJMU STANOVA\n\n\nOpćenito\n\nPotrebno je pozdraviti namjeru predlagatelja da se izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova riješi pitanje zaštićenih najmoprimaca, jer postojeće stanje nije dobro niti za zaštićene najmoprimce, niti za vlasnike stanova. Međutim, prilikom izrade nacrta Zakona o izmjenama i dopunama zakona o najmu stanova ne smije se zanemariti činjenica da su mnogi zaštićeni najmoprimci zapravo održavali stanove u useljivom stanju umjesto vlasnika. U tom smislu predlagatelj bi trebao voditi računa da se osigura i sudjelovanje vlasnika u troškovima rješavanja pitanja zaštićenih najmoprimaca, razmjerno izbjegnutim troškovima koje bi vlasnik imalo u normalnim okolnostima.\n\nPrijedlog amandmana prilikom izrade Zakona\n\nDanom stupanja na snagu ovoga Zakona najmoprimac ima pravo tražiti od vlasnika stana naknadu nužnih i korisnih troškova za održavanje stana i to od dana kada su on, ili njegovi prednici, uselili u stan, pa do dana stupanja na snagu ovog Zakona. Iznos nužnih i korisnih troškova utvrđuje se na temelju nalaza ovlaštenog sudskog vještaka građevinske struke, na zahtjev najmoprimca stana. \nVlasnik stana može osporavati izračun nužnih i korisnih troškova podnošenjem tužbe u redovnom sudskom postupku, kojeg može pokrenuti u roku od 15 dana od dana primitka izračuna, u kojem ima teret dokaza da je vlastitim sredstvima sudjelovao u troškovima redovnog održavanja stana. \nIzračun iz stavka 1. kojeg vlasnik nije osporio predstavlja ovršnu ispravu.\n\nKomentar\n\nPrilikom izrade nacrta Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova potrebno je uzeti u obzir činjenicu da vlasnici stanova, unatoč činjenici da nisu imali mogućnosti ostvarivati adekvatnu korist od svoje imovine, nisu imali niti obvezu podmirivanja bilo kakvih troškova za tu imovinu. U pravilu, sve nužne i korisne troškove održavanja stanova podmirivali su zaštićeni najmoprimci. \nOva odredba predstavlja uspostavljanje poštenog razmjera između legitimnog interesa vlasnika za stjecanjem potpunih vlasničkih ovlasti nad svojom nekretninom te interesa zaštićenog najmoprimca za naknadom onih troškova koji su uloženi u redovno održavanje stana.\nKako bi se izbjeglo dugotrajno i obijesno parničenje, a opet kako bi se osiguralo pravo vlasnika na sudsku zaštitu, potrebno je propisati mogućnost sudskog osporavanja izračuna.\nPosebno je potrebno istaknuti kako ovaj prijedlog ni na koji način ne utječe na izvršenje presude Europskog suda za ljudska prava donesene u predmetu Statileo protiv Hrvatske. Naime, u toj presudi Europski sud je utvrdio povredu zbog nemogućnosti vlasnika da uđe u posjed stana ili da ostvari pravo na naplatu tržišne najamnine. \nMeđutim, Europski sud je jasno utvrdio kako ni podnositelj zahtjeva u predmetu Statileo, a niti njegov nasljednik nisu tvrdili da su im nastali neki drugi troškovi osim zajedničke pričuve vezano uz stan o kojem je riječ, kao što su primjerice, troškovi povezani s održavanjem samog stana koje, pri čemu je Europski sud jasno naglasio da te troškove prema mjerodavnom pravu, snose najmodavci. Prema tome ne može se smatrati da bi pravo najmoprimca na naknadu nužnih i korisnih troškova bilo protivno shvaćanju Europskog suda za ljudska prava.\nUpravo suprotno, Europski sud je obvezao Hrvatsku na donošenje zakona kojim će se osigurati osjetljiva ravnoteža između interesa najmodavaca, uključujući njihovo pravo na ostvarivanje dobiti od svoje imovine te općeg interesa zajednice. Pri tome je Europski sud naglasio kako nije njegova zadaća odrediti na koji bi način prava najmodavaca i najmoprimaca trebala biti međusobno uravnotežena. \nOno što je za Europski sud bitno jest da se otklone glavni nedostaci postojećeg zakonodavstva, i to neodgovarajuća visina zaštićene najamnine, restriktivni uvjeti za otkaz zaštićenog najma i nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja u odnosu na sustav zaštićenog najma. No smatramo kako otklanjanje ovih nedostataka ne smije dovesti no narušavanja prava najmoprimaca, a osobito prava na naknadu onih troškova za koje je Europski sud nesporno utvrdio da su ih trebali plaćati najmodavci te za koje je utvrdio da ih (barem u slučaju Statileo) najmodavci nisu plaćali.\nBez propisivanja ovih odredbi najmoprimci bi se našli u pravno bitno otežanom položaju glede naplate svojih troškova, koje bi mogli utužiti jedino u dugotrajnim postupcima pred redovnim sudovima i to sa neizvjesnim ishodom. \nImajući u vidu da se radi o osjetljivoj kategoriji stanovništva, pretežito starijim ljudima, koji će s povećanjem cijene najma te izglednom prijetnjom iseljenja, biti suočeni s velikim financijskim izazovima, ostvarivanje njihovog prava na naknadu ovih troškova bila bi unaprijed izgubljena bitka.\n\nPrimjer\n\nVezano uz prednji tekst, u nastavku iznosimo podatke o vlastitom statusu.\nOdlukom Gradskog NOO Zadar, Br. 1977/20/10/1945, dodijeljen nam je stan kojega sada koristimo, prema odluci nadležnog suda, kao zaštićeni najmoprimci. Tijekom II svjetskog rata grad Zadar je bio do temelja porušen pa je i predmetni stan bio neuseljiv. Stan smo doveli u useljivo stanje o vlastitom trošku, te ga otada pa do današnjeg dana održavamo. Osim toga participirali smo i u troškovima održavanja zajedničkih dijelova zgrade. Sve ovo vrijeme vlasnici stana (koji imaju prebivalište izvan RH) nisu uložili bilo kakva sredstva u dovođenje stana u useljivo stanje ni njegovo održavanje kao ni u održavanje zgrade, iako su u vremenu od 1946. do 1990. godine primali, na ime amortizacije, dio sredstava od uplaćene stanarine, a od donošenja Zakona o najmu stanova primaju mjesečni iznos zaštićene najamnine. Obzirom na ovakav odnos dosadašnjih vlasnika stana prema predmetnoj nekretnini kroz proteklih gotovo 80 godina, smatramo neprimjerenim da vlasnik stana bude u potpunosti obeštećen u iznosu tržišne cijene stana bilo od strane državnih vlasti ili od strane zaštićenih najmoprimaca.\n\n\nIzdvojeno mišljenje\n\nKako u stan nismo nasilno uselili, već nam je dodijeljen od strane legalnih vlasti smatramo da bi državne institucije trebale riješiti pitanje obeštećenja vlasnika stana (vodeći računa o odnosu vlasnika stana prema održavanju vrijednosti vlastite nekretnine), a nama, kao zaštićenim najmoprimcima, omogućiti otkup stana kao i ostalim nositeljima stanarskog prava.\n\n\n\n      NOSITELJI STANARSKOG PRAVA\n      ZAŠTIĆENI NAJMOPRIMCI\n      ČLANOVI SAVEZA UDRUGA STANARA\n      HRVATSKE\n\n      Obitelj MARIČIĆ","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[2,"zagrebački savez stanara","PRILOG 1.","Glavne smjernice zakonodavca u izradi Zakona o izmjenama i dopunama  Zakona o najmu stanova su sistemske naravi. Tiću se zakonskog rješavanja konkurencije dvaju istovremenih prava na istoj stvari: \n- Pravo na korišenja stana  u obliku zaštićenog najmoprimstva  na stanu u privatnom vlasništvu (stanarsko pravo do 1996.g)\n- Pravo vladništva na istom stanu koje  je  ograničeno zaštićenim najmoprimstvom\nOva konkurencija  dvaju prava je zakonski  neodrživa.  Rješenje se treba tražiti  u anuliranju konkurentnosti  tih prava  na način  da svako to pravo zasebno ostvari  svoju održivost.\n- Legitimnim vlasnicima stanova treba vratiti posjed \n- Zaštićenim najmoprimcima treba i nadalje osigurati zakonsko pravo  na zaštićeno najmoprimstvo  i to na  zamjenskim stanovima , u vlasništvu Države ili lokalne , područne ili regionalne samouprave.\n- Zaštićeni najmoprimci  ne smiju biti izloženi agencijama za promet nekretninama niti  listama prvenstva sa drugim kategorijama tražitelja  stana na korištenje.\n- Zaštićeni najmoprimci su zasebna kategorija i trebaju biti stambeno zbrinjavani temeljem svojeg legitimnog statusa bez dodatnih uvjetovanja\nRokovi za realizaciju i održivost neograničenog prava vlasništva na stanu i stabilnog prava na zaštičeno najmoprimstvo odnosno  pravo korištenja  zamjenskog stana u državnom vlasništvu, ovise o:\n- Ukupnom broju vlasnika i zaštićenih najmoprimaca\n- financijskom planiranju zakonodavca i raspoloživim sredstvima\n- raspoloživosti stambenim  jedinicama  u odnosu na pravne zahtjeve za zaštićeni najam\n- eventualnih sudskih sporova vezanih  za konzumaciju jednog i drugog prava\nU periodu koji Državi treba za  osiguranje adekvatnog   stambenog  zbrinjavanja zaštićenih najmoprimaca, vlasnicima pripada najamnina koju zakonodavac odredi. Zaštićeni najmoprimci ostaju i nadalje sa svojom zaštićenom najamninom u predmetnim stanovima.\nNakon potresa  u ožujku 2020. godine  RH je na određeni  način pokazala  svoje usmjerenje  vezano za stambeno zbrinjavanje zaštićenih  najmoprimaca koji su u stanovima privatnog vlasništva.\nNaime, Ministarstvo državne imovine je zaštićenim najmoprimcima  u potresom oštećenim stanovima  izdala Rješenja o  pravu financiranja najamnine u zamjenskim stanovima , sa snagom do:\n- obnove u potresu oštećenog stana, ili\n- do revizije oznake oštećenja, ili\n- DO OSIGURANJA  ADEKVATNOG SMJEŠTAJA U STANU U VLASNIŠTVU RH\nVlada je putem nekih svojih ministara u zadnje vrijeme u javnost putem medija uputila izglednu potrebu za uvođenjem novog „stanarskog prava“.  Dakle, bilo bi jasnije kad bi se takove najave potvrdile ili demantirale. \n\nPrema našem mišljenu , neodrživi su zahtjevi vlasnika ( udruge koja ih predstavlja ) da se stanovi isprazne odmah,žurno odnosno da zaštićeni najmoprimci  izađu iz stanova što prije.  To je moguće jedino ako država ima raspoložive adekvatne stanove za zaštićene najmoprimce.\nNeodrživi su zahtjevi zaštićenih najmoprimaca   da im se ponude sporni stanovi na otkup. Zaštićeni najmoprimci su kategorija koja nema novaca za otkup, koliko god on bio pogodan. Osim toga , to bi predstavljalo novu nacionalizaciju.\nŠto se tiće ekonomske najamnine koju vlasnici traže (najmnaje 70 kn/m2) mora im biti jasno da se za ekonomsku najamninu treba stan osposobiti, opemiti . Većina spornih  stanova je nakon potresa bez grijanja, oronulih zidova, opasne elektroinstalaccije, prozori  ne poržavaju energetsku učinskovitost...\n\nI vlasnici i zaštićeni najmoprimci iza sebe imaju izgubljena desetljeća u međusobnim optuživanjima tko to od njih ima veće i jače pravo, tko je veći neprijatelj, tko je uzurpator, itd.  Umjesto toga trebali su se ujediniti i zajednički uputiti zahtjeve prema zakonodavcu.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[3,"Mihovil Martić","PRILOG 1.","Poštovani, Vaša anketa temeljena na Obrascu prethodne provjere (novog) Zakona o izmjenama i dopunama ZNS (NN91/96) očito je u službi daljnjeg izbjegavanja sprovođenja za RHR obvezujuće presude ESLJP-a iz 2014. g. Statileo protiv RH, kojom je naloženo RHR da kao jedina odgovorna donese novi zakonodavni okvir kojim će se ukinuti dugotrajne, kontinuirane povrede Konvencijskih (i ustavnih) kršenja ljudskih prava skupine građana tj. vlasnika stanova u kojima žive tzv. zaštićeni najmoprimci.\nRH odbija sprovesti pravomoćnu, obvezujuću presudu ESLJP-a već 8 g. pa time krši i pravne standarde EU, u koje se inače zaklinje i koje u drugim pitanjima nameće bez pogovora cijelom društvu.\nSuvišno je ponavljati da je problematika kršenja i diskriminacije potpuno utvrđena i da se odnosi samo na vlasnike stanova u kojima žive zaštićeni najmoprimci, ne i na zašt. najmoprimce.\nUsprkos navedenom, a nakon što je Ustavni sud RH ukinuo Zakon o izmjenama i dopunama ZNS iz 2018. g. i to zbog neprihvaćanja odgovornosti RH da o svojem trošku zbrine zašt. najm., Vlada i dalje na sve moguće načine izbjegava prihvatiti tu odgovornost.\nVlada je na taj način svoju obvezu socijalnog zbrinjavanja zašt. najm. ostavila na teret i leđima vlasnika stanova u kojima žive zašt. najm., što traje na sramotu ove države već desetljećima.\nU tom duhu je sačinjen ovaj besmisleni, bezobrazni, provokativni obrazac na koji smo pozvani izjasniti se.\nIako se, dakle, ovdje radi o ljudskim pravima vl. stanova u kojima žive zašt. najm. a koja su zagarantirana Konvencijom Vijeća Europe i Ustavom RH, Vlada koja je odgovorna da ih štiti i garantira sama destruira ta prava.\nVlada ovim Obrascem pokušava ljudske (vlasničke) povrede konvencijskih i ustavnih prava vlasnika stanova staviti u kontekst kategorija koje nemaju veze sa meritumom problema.\nObrascem je izvršila:\n- utvrđivanje gospodarskih učinaka\n- utvrđivanje učinaka na tržišnom natjecanju\n- utvrđivanje socijalnih učinaka\n- utvrđivanje na rad i tržište\n- utvrđivanje na zaštitu okoliša\n- utvrđivanje za zaštitu ljudskih prava, sve u kontekstu utvrđenih povreda vlasničkih prava vlasnika stanova u kojima žive zašt. najm., te je zaključeno da navedene utvrđene povrede nemaju bitne učinke na gore navedene kategorije, što bi impliciralo zaključak da nije ni potrebno, niti je važno, niti je žurno ukidati navedene pravomoćnom presudom utvrđene povrede.\nOva anketa je toliko bezobrazna da ispada kako presuđene povrede vl. prava nemaju učinak niti na zaštitu ljudskih prava u RH, što je još jedna ponižavajuća pljuska svim vlasnicima stanova jer se time nastavlja sa negiranjem i relativiziranjem presude ESLJP-a kao i Odluke i Rješenja Ustavnog suda RH od rujna 2020.\nMolimo Vladu RH da konačno dokine ove komunističke atavizme jer je prošlo 30 g. od uspostavljanja samostalne, demokratske Republike Hrvatske.\nMolimo Vladu da ne krši zakon i da sprovede bez odgađanja pravomoćnu, obvezujuću presudu ESLJP-a iz 2014. g.\nMolimo Vladu da prestane favorizirati jednu grupu građana, za koju je ona odgovorna i zadužena da je svojim sredstvima socijalno zbrine, te da u to zbrinjavanje više ne upliće vlasnike stanova u kojima žive zaštićeni najmoprimci.\nNapominjem nesprovođenje pravomoćne presude u RH je kazneno djelo.\nVlada RH odbijajući sprovesti obvezujuću joj presudu ESLJP-a šalje cijelom društvu negativnu poruku, koja bi se mogla opisati onom: Što je dozvoljeno Jupiteru, nije i volu.\nOvakvim ponašanjem sije se nepravda, bezakonje i beznađe u društvu, za koje upravo Vlada tvrdi da je pravno i demokratsko.\nLijep pozdrav,\nMihovil Martić","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe. \nNapominjemo da se intenzivno radi na pronalaženju adekvatnog zakonskog rješenja, a osobito u pogledu financiranja istog, s obzirom da se radi  o potrebi osiguranja velikih iznosa."]
[4,"BRANKA KOVAČEVIĆ","PRILOG 1.","2.3. Potrebno je uskladiti Zakon s Odlukom i rješenjem Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-3242/2018 od 14. rujna 2020. godine i presudama Europskog suda za ljudska prava u predmetima Statileo grupa protiv Hrvatske, rješavanje statusa zaštićenih najmoprimaca u stanovima u vlasništvu fizičkih osoba i uređenje pitanja najamnine.\n\nKOMENTAR:\nZakonodavac i dalje priotizira \"rješavanje statusa zaštićenih najmoprimaca\" a zanemaruje \"rješavanje statusa vlasnika\". \n\n-----------------------------------------\n\n3.1. Na odgovarajući način urediti odnose između najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca ....\n\nKOMENTAR:\nVlasnici ne žele nikakav prisilni \"odnos\"sa zaštićenim najmoprimcima nego žele stupiti u posjed svoje imovine kao i svi ostali vlasnici stanova bez zakonom nametnutih zaštićenih najmoprimaca.  \n----------------------------------------\n\n3.2. Donošenjem ovog Zakona riješit će se pitanje zaštićenih najmoprimaca na način da će se uspostaviti ravnoteža između dvaju suprostavljenih interesa: najmodavaca, s jedne strane i zaštićenih najmoprimaca, s druge stran e, bez nametanje prekomjernog tereta nijednoj od strana.\n\n3.3. Koji je vremenski okvir ...? Kontinuirano od stupanja na snagu Zakona. \n\nKOMENTAR:\nNametanje prisilnog najma, onemougućavanje stupanja u posjed i slobodnog raspolaganja svojom imovinom na neodređeni period je i dalje prekomjeran teret na strani jedne grupe građana - privatnih vlasnika. Taj teret treba snositi država.\n----------------------------------------\n\n\nCilj mora biti da se odredi točan ROK ISELJENJA zaštićenih najmoprimaca i PREDAJA STANOVA U POSJED VLASNIKU.  \nSve gore navedeno može biti samo kratkoročno, prijelazno riješenje na par mjeseci, nikako \"kontinuirano\" opet dalje u beskraj. \n\nAko RH želi i dalje stambeno zbrinjavati jednu grupu građana tada to treba činiti u državnim nekretninama a ne u privatnim, protiv volje vlasnika.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe. \nNapominje se da nema govora o prioritetnom rješavanju  samo statusa zaštićenih najmoprimaca, pošto je isto neodvojivo povezano s rješavanjem statusa vlasnika stanova"]
[5,"Ured pučke pravobraniteljice","PRILOG 1.","Sukladno čl. 18. Zakona o pučkom pravobranitelju (NN, br. 76/12) upućujemo Vam mišljenje na Obrazac prethodne procjene za Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova (dalje u tekstu Zakon). Naime, pučka pravobraniteljica kao opunomoćenica Hrvatskog sabora promiče i štiti ljudska prava utvrđena Ustavom, zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima te obavlja poslove središnjeg tijela nadležnog za suzbijanje diskriminacije. \n\nU okviru navedenog prati i dugogodišnje probleme s kojima se susreću i vlasnici privatnih stanova i zaštićeni najmoprimci koji u tim stanovima žive, iščekujući donošenje propisa kojim bi se riješila njihova situacija. Podsjećamo kako se ovdje ne radi o „običnom“, redovnom privatnopravnom odnosu između najmodavca i najmoprimca jer ni jedna strana u njega nije stupila dobrovoljno već temeljem zakonskih obveza, niti je imala mogućnosti utjecati na elemente ugovora pa je stoga na državi iznaći rješenja koja će omogućiti postizanje i održavanje pravične ravnoteže između interesa vlasnika stanova i zaštićenih najmoprimaca, a udovoljavajući zahtjevu razmjernosti.\n\n Već se dugo iščekuju navedene izmjene i dopune Zakona, a uzimajući to u obzir ukazujemo da bi kako bi se moglo predložiti pravično i provedivo rješenje odnosno prije upućivanja nacrta prijedlog Zakona u proceduru, osim analize različitih pravnih izvora, trebalo imati što točniju informaciju o broju stanova odnosno zaštićenih najmoprimaca posrijedi,  kao i prikupiti informacije o karakteristikama kategorije osoba o kojima je riječ, pa tako primjerice u pogledu zaštićenih najmoprimaca osim njihova točnog broja nedvojbeno utvrditi i gdje žive i pripadaju li ranjivim skupinama. Korisno bi bilo pribaviti statističke podatke o dobi i imovnom stanju, ali i obvezama uzdržavanja i sl., kako bi sa što većom pouzdanošću mogle napraviti projekcije predloženih rješenja, vodeći pri tome računa o aktualnoj ekonomskoj situaciji, kretanjima na tržištu nekretnina i rada, ali i izvanrednim događajima kao što su potresi i slični događaje koji izravno ili neizravno utječu i na područje stanovanja.    \n\nNadalje, predlažemo i objavu broja stanova u javnom vlasništvu namijenjenih za zbrinjavanje zaštićenih najmoprimaca najmom ili prodajom. \n\nTakođer, u osmišljavanje najprihvatljivijih rješenja treba aktivno uključiti predstavnike obiju zainteresiranih strana.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[6,"Ksenija Peroković","PRILOG 1.","Poštovani\nmoji roditelji su za stan od 57m sklopili Sporazum s vlasnikom kuće, te mu isplatiti  pet miliona dinara 1969.godine\nkako bi dobili ugovor na neodređeno vrijeme i uselili se u stan sa stanarskim pravom.\nNapominjem da je naplatno stjecanje stanarskog prava bilo zakonski legalno, odnosno nitko nije provalio u tuđi stan\nposredstvom CK SKJ,  UDBA,  i sl..\nMoj prijedlog za riješenje problema je da se napravi analiza stjecanja vlasništva i da se naplatna cijena iz 1969.god može uračunati u cijenu prvokupa prema sadašnjem Rješenju Ustavnog Suda RH od 15.veljače 2022.\nKsenija Peroković","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[7,"BRANKA KOVAČEVIĆ","PRILOG 1.","Vlasnici se bore za svoja Ustavom zagarantirana vlasnička prava tj. za posjed i slobodno raspolaganje svojom imovinom. \n\n80 godina jedna grupa građana stambeno zbrinjava drugu grupu građana na svoju štetu i cijelom svijetu a pogotovo ESLJP je jasno tko je tu diskriminiran a tko povlašten. Svaki vlasnik je u tih 80-tak godina na svakom svom okupiranom stanu izgubio dohodak u vrijednosti od najmanje 4 takva ista stana na istoj lokaciji. Isti iznos su zaštićeni najmoprimci profitirali a rezultat takve politike je metropola koja se raspada (između ostalog)\n\nPrimarni zadatak zakonodavca je ispoštovati presudu Statileo i otkloniti nedostatke koji diskriminiraju vlasnike stanova sa takozvanim zaštićenim najmoprimcima:\n1. neodgovarajuću visinu zaštićene najamnine,\n2. restriktivne uvjeti za otkaz zaštićenog najma i\n3. nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja sustava zaštićenog najma.\n\nZadatak zakonodavca je ispoštovati Odluke Ustavnog suda:\n- Nema nove nacionalizacije \n- Nema više vrsta vlasnika i vlasništva\n- Zakon nije organski\n- Zaštićeni najmoprimci nisu diskriminirani\n- Zaštićeni najmoprimci nisu u istom statusu kao bivši stanari u društvenim stanovima    \n- Pravo na dom nije pravo na stan\n- Nema osiguranja istih uvjeta stanovanja\n- RH je iskljucivo odgovorna za zbrinjavanje zaštićenih najmoprimaca\n- Zakonodavac se opredjelio za opciju iseljenja zaštićenih najmoprimaca (ustavni sud to  \n  ne pobija)","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[8,"Marko Fak","PRILOG 1.","U nastavku iznosimo pregled pravnih izvora relevantnih za izradu nacrta prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o najmu stanova:\n\n1. Ustav Republike Hrvatske \n„Članak 14.\nSvatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode, neovisno o njegovoj rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju, nacionalnom ili socijalnom podrijetlu, imovini, rođenju, naobrazbi, društvenom položaju ili drugim osobinama.\nSvi su pred zakonom jednaki.\nČlanak 34.\nDom je nepovrediv.\nČlanak 50.\nZakonom je moguće u interesu Republike Hrvatske ograničiti ili oduzeti vlasništvo, uz naknadu tržišne vrijednosti.“ \n\nČlanak 14. Ustava proklamira odredbu kojom prije svega isključuje bilo kakav oblik diskriminacije po bilo kojoj osnovi. Ovlaštenicima stanarskog prava na stanovima u tzv. privatnom vlasništvu nije omogućeno pretvaranje stanarskog prava u pravo vlasništva kao što je to omogućeno ovlaštenicima stanarskog prava na stanovima u društvenom vlasništvu. Na taj je način došlo do diskriminacije između osoba koje su imale identičan opseg imovinskog prava na točno određenoj nekretnini.\nČlanak 34. Ustava ističe kako je dom nepovrediv. Povezivanje doma s obiteljskim i privatnim životom nije slučajno i ono je pravilan izraz njihove zajedničke biti i zaštite osobnosti kao naročitog objekta modernog prava osobnosti. Stjecanje stanarskog prava na stanovima u tzv. privatnom vlasništvu bilo je moguće do 1974. godine. Dakle obitelji čiji status bi trebao biti rješavan novim Zakonom o najmu stanova su u posjedu svojih domova minimalno 49 godina a mnoge i dvostruko dulje. Slijedom navedenog, bilo kakvo zakonsko rješenje koje bi išlo u smjeru iseljavanja stanara bez njegovog pristanka bilo bi zadiranje u pravo na dom, protivno čl. 34. Ustava i čl. 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda.\n\nČlanak 50. Ustava propisuje kako se pravo vlasništva može i oduzeti i ograničiti uz uvjet da je takvo ograničenje prava vlasništva uređeno zakonom, da je u interesu Republike Hrvatske i da je bivši vlasnik obeštećen u tržišnoj vrijednosti. U slučaju ovlaštenika stanarskog prava na stanovima u tzv. privatnom vlasništvu država je već provela nepotpuno izvlaštenje. Privatni vlasnik nema pravo na posjed nekretnine, nema pravo na ubiranje tržišne najamnine a kod prodaje stana ograničen je pravom prvokupa koje pripada stanaru. Pravo vlasništva koje ima vlasnik neuseljivog stana u kojem stanuje zaštićeni najmoprimac je u toj mjeri ograničeno da se niti ne može smatrati pravom vlasništva u smislu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Država je to pravo vlasništva već po postojećim propisima ograničila u toj mjeri da se može govoriti o institutu nepotpunog izvlaštenja, nepotpunom zato jer vlasnicima nije isplaćena tržišna naknada za pravo koje ne mogu konzumirati. \n\nMoguće rješenje bi bilo da se pitanje stanara u tzv. privatnim stanovima riješi posebnim zakonom. Prvenstveno je potrebno utvrditi interes Republike Hrvatske - izjednačavanje ovlaštenika istog imovinskog prava pred zakonom, u ovom slučaju ovlaštenika stanarskog prava na stanovima u tzv. privatnom i društvenom vlasništvu. Vlasnike stanova treba obeštetiti u tržišnoj vrijednosti neuseljivog stana, jer niti nisu vlasnici useljivog stana. \n\nSlijedom navedenog, Ustav sadrži odredbe koje čine podlogu za rješenje ovog problema i to na način da se ovlaštenicima stanarskog prava na stanovima u tzv. privatnom vlasništvu omogući pretvaranje tog prava u pravo vlasništva pod istim uvjetima kako je to omogućeno ovlaštenicima stanarskog prava na stanovima u društvenom vlasništvu. Time bi počinjena diskriminacije bila ispravljena.\n\n\n2. Europska konvencija za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (u daljnjem tekstu: Konvencija)\n\n„Članak 8. 1\n\nPRAVO NA POŠTOVANJE PRIVATNOG I OBITELJSKOG ŽIVOTA\n\n1. Svatko ima pravo na poštovanje svoga privatnog i obiteljskog života, doma i dopisivanja.“\n\nBjedov protiv Hrvatske \n\n„Dom“ čine prostrije s kojima je pojedinac ostvario dovoljno jaku, stvarnu i trajnu (kontinuiranu) povezanost, bez obzira na to nastanjuje li ih zakonito ili bez ovlaštenja (Bjedov protiv Hrvatske, § 57). Svakoj osobi kojoj prijeti rizik od miješanja u njezino pravo na dom, načelno trebalo bi biti omogućeno da nezavisni sud ocijeni razmjernost i razumnost mjere s obzirom na mjerodavna načela sadržana u članku 8. Konvencije, neovisno o tome što ta osoba nema, temeljem domaćeg prava, pravo stanovati u stanu (Bjedov protiv Hrvatske, § 66).\n\nOrlić protiv Hrvatske\n\n„Dom“ nije ograničen na prostorije koje su u zakonitom posjedu i koje su zakonito nastanjene (Orlić protiv Hrvatske, § 53). U okolnostima u kojima nacionalne vlasti, u svojim odlukama kojima je naloženo i potvrđeno iseljenje podnositelja zahtjeva nisu dale nikakvo objašnjenje ni iznijele nikakve tvrdnje koje bi pokazale da je iseljenje podnositelja zahtjeva bilo nužno, legitiman interes države za kontrolom svoje imovine dolazi iza prava podnositelja zahtjeva na poštovanje njegovog doma (Orlić protiv Hrvatske, § 69).\n\nĆosić protiv Hrvatske\n\nEuropski sud po pitanju opravdanosti iseljenja navodi sljedeće: „... gubitak doma najekstremniji je oblik miješanja u pravo na poštivanje doma. Svaka osoba izložena riziku miješanja takve važnosti treba u načelu imati priliku da razmjernost i razumnost mjere bude utvrđena od strane neovisnog suda, u svjetlu mjerodavnih načela iz članka 8. Konvencije, bez obzira na to što prema domaćem pravu njegovo pravo biti u stanu treba prestati.“ (Ćosić protiv Hrvatske, § 22).\n\nŠkrtić protiv Hrvatske\n\nNacionalni su se sudovi ograničili na zaključak da stanovanje podnositeljice zahtjeva nije imalo pravnog temelja, no nisu dodatno analizirali razmjernost mjere koja bi se trebala primijeniti protiv podnositeljice zahtjeva, odnosno njezino prisilno iseljenje iz stana u kojem živi od 1991. godine. Ne ispitavši prethodno navedene tvrdnje, nacionalni sudovi podnositeljici zahtjeva nisu omogućili prikladnu postupovnu zaštitu. Postupak donošenja odluka koji je doveo do miješanja u takvim okolnostima nije bio pošten i nije omogućio dužno poštovanje interesa koji su podnositeljici zahtjeva zajamčeni člankom 8. Konvencije (Škrtić protiv Hrvatske, § 35-36)\n\nZahi protiv Hrvatske\n\nNe mora se raditi o stanu ili kući – dom može, primjerice, biti i kamp kućica ili dr. prostor ako ga pojedinac opravdano smatra svojim domom i koristi ga kao dom. Zaštitu temeljem članka 8. Konvencije uživaju i poslovne prostorije (Zahi protiv Hrvatske, § 54).\n\nPaulić protiv Hrvatske\n\nDom je činjenični, a ne pravni pojam i ne ovisi o definicijama danim u domaćem pravu.\n\nSlijedom navedenog, Konvencija predviđa provedbu testa razmjernosti kako bi se utvrdilo je li iseljenje iz predmetne povreda njegovog prava na dom. Konačno, Konvencijsko pravo na zaštitu doma ima primarno javnopravno značenje. Ono štiti stanara, posjednika „doma“ od svakog protupravnog zadiranja bilo kojeg javnopravnog tijela. U tom smislu, građanskopravna osnova korištenja stana ili kuće nije od značenja. Na javnopravnu zaštitu prema tome ima i svaki posjednik stana i prostora izjednačenog sa stanom, neovisno o tome ima li ili nema građanskopravnu osnovu za njegovo korištenje. Analizom navedene sudske prakse dolazimo do zaključka da je pojam doma u konvencijskom smislu širi od pojma nekretnine koji ona ima u našem pravu. Sljedeća značajna razlika između hrvatskog i konvencijskog uređenja je u tome da konvencijska praksa pruža zaštitu i domu bez pravne osnove.\n\n3. Odluka Ustavnog suda, broj: U-I/762/1996, od 31.03.1998. \n\n„Pri uređivanju odnosa u oblasti stanovanja radi njihovog usklađivanja s Ustavom, zakonodavac je sada više nepostojeći institut stanarskog prava zamijenio klasičnim institutom građanskog prava: najam, s posebnom zaštitom kroz propisivanje njegovog sklapanja na neodređeno vrijeme, propisivanjem zaštićene najamnine i primjerice određivanjem otkaznih razloga. Time je posebno zaštitio i kategoriju onih nositelja stanarskog prava koji su to pravo imali na stanovima u privatnom vlasništvu, jer njima nije omogućio kupnju stana pod uvjetima iz Zakona o prodaji i time se je u provođenju zakonodavne politike opredijelio za potvrđivanje kontinuiteta vlasništva na tim stanovima, kao zajamčenog ustavnog prava. Istovremeno, pretvaranjem vlasnika stanova iz statusa davatelja stanova na korištenje u status najmodavaca, vlasnici stanova stekli su pravni položaj svojstven položaju vlasnika u klasičnom građanskopravnom sustavu koji se u Republici Hrvatskoj uspostavlja i na ovom području.“\n\nU navedenoj Ustavnoj odluci jasno je vidljivo kako Ustavni sud objašnjava nepostojanje diskriminacije između bivših nositelja stanarskog prava koji su otkupili stanove u društvenom vlasništvu i bivših nositelja stanarskog prava koji su postali zaštićeni najmoprimci iz razloga jer su današnji zaštićeni najmoprimci dobili trajan i neograničen najam kao zamjenu za nemogućnost otkupa. Dakle, Ustavna odluka objašnjava kako je zaštićeni najam posebna vrsta najma koja ima karakteristiku neograničenosti i kao takva osigurava nositeljima zaštićenog najma položaj sličan kao i onima koji su kao bivši nositelji stanarskog prava otkupili stanove i pretvorili ih u vlasništvo. Ukidanje prava na trajni posjed stana i prava na povlaštenu najamninu u nekom budućem zakonskom rješenju bilo bi suprotno ovom stavu Ustavnog suda.\n\n4. Odluka Ustavnog suda, broj: U-I-3242/2018 i dr. od 14.09.2020. \n\nIzdvojeno mišljenje sudaca Ustavnog suda Andreja Abramovića, Lovorke Kušan i dr. sc. Gorana Selanca\n\n„Osnovna teškoća koju je Ustavni sud imao u rješavanju njihovih ustavnih tužbi bila je ta što ni odbijanjem niti usvajanjem ustavne tužbe uz ukidanje sudskih odluka donesenih u tim sporovima, ne bi bila ostvarena potpuna ravnoteža prava stranaka iz tih sporova niti u potpunosti zaštićena njihova prava, jer u tim sporovima nije sudjelovala stranka na kojoj je zapravo bio teret rješenja - država.\n\nZakon o najmu u dijelu koji se tiče zaštićenih najmoprimaca nije spor privatnog prava. Niti jedna od strana ugovora o zaštićenom najmu nije u tom odnosu dobrovoljno niti je utjecala ili mogla utjecati na bilo koji bitni element tog ugovora.\n\nU svakom slučaju, u razdoblju od 1996. do danas propuštena je prilika da Ustavni sud kao sud koji bolje poznaje domaće pravo od međunarodnog suda, a pogotovo pravo koje se tiče transformacije društvenog vlasništva u privatno te stanarskog prava u zaštićeni najam, iskoristi svoju poziciju i slobodu procjene (tzv. margin of appreciation), riješi problem zaštićenih najmoprimaca umjesto da zajedno sa zakonodavcem kaska za presudom Statileo koja se zapravo tiče samo malog dijela problema odnosa vlasnika stanova, zaštićenih najmoprimaca i države. Propuštena je prilika da se taj problem riješi pravovremeno i sveobuhvatno.\n\nI pravo na otkup stana na kojem postoji stanarsko pravo zaštićeno je u određenim okolnostima člankom 1. Protokola br. 1 Konvencije (v. predmet ESLJP-a Vijatović protiv Hrvatske)\n\nKada bi se problem zaštićenog najma promatrao kao trostrani odnos tj. kao odnos vlasnik - država - zaštićeni najmoprimac (umjesto vlasnik - zaštićeni najmoprimac), tada bi bilo lako uočiti da prava vlasnika ne ugrožavaju zaštićeni najmoprimci već država, kao i da prava zaštićenih najmoprimaca ne ugrožavaju vlasnici već također država.\n\nOni su, s obzirom na zakonodavno rješenje koje je bilo na snazi od 1996. do donošenja osporavanih odredbi, imali u najmanju ruku legitimno očekivanje da će pod istim (ili u bitnome istim) uvjetima te stanove moći koristiti i dalje te su u skladu s tim organizirali svoj život i donosili životne odluke.\n\nI jedni i drugi stanovi bili su u istom stambenom fondu i nositelj stanarskog prava nije mogao utjecati na to u kakvom je vlasništvu stan na kojem dobiva pravo trajnog i neograničenog korištenja.\n\nRazlika u statusu stanara u privatnim i društvenim stanovima pojavila se tek u postupku tranzicije odnosno privatizacije kad su jedni stanari dobili priliku jeftino otkupiti stanove, a drugi su pak dobili status zaštićenog najmoprimca, s pravom očekujući da će taj status stečen temeljem zakona (a često i temeljem sudskih presuda) zadržati sve dok postoje okolnosti koje su postojale i u vrijeme donošenja zakona (ili presuda) koji im je taj status dao. Zaštićeni najmoprimci s pravom se pitaju nisu li stanari u društvenim stanovima pukom srećom bili u bitno različitoj i povoljnijoj situaciji (dovoljno je usporediti cijene po kojima su stanovi otkupljivani s najamninom koju bi zaštićeni najmoprimci po osporavanim odredbama trebali platiti te iseliti najkasnije 2023. godine) te u kakvoj su vezi puka sreća i vladavina prava. Mi smatramo da takve veze nema te da se radi o nepravdi koju je država također dužna ispraviti.\n\nMeđutim, ako se na problem gleda kao na obvezu države da ispuni svoje obveze i prema vlasniku stana i prema zaštićenom najmoprimcu, tada problem više nije tako složen. On je možda skup, ali to više nije pravno pitanje o kojem ovisi ocjena ustavnosti.“\n\n\n\nIzdvojeno mišljenje sutkinje Ustavnog suda Ingrid Antičević Marinović\n\n„Ako krenemo od izvora problema onda se njegovo rješenje i ne čini nedostižnim. Država je stvorila taj problem. Država taj problem treba i riješiti.\n\nStanarsko pravo nije bilo vlasništvo, ali nije bilo ni običan obveznopravni odnos. Bilo je najbliže osobnom (stvarnom) pravu plodouživanja…\n\nDakle, i stanari i vlasnici bez ikakve krivnje našli su se u suprotstavljenoj poziciji koju je kreirala država. Umjesto jedne, sada imamo dvije nepravde, a niti jedna se ne može i ne smije ispravljati na račun druge.\n\nPravednu ravnotežu neće biti moguće ostvariti bez materijalne potpore države.\n\nDržava je de facto tu obvezu bila preuzela i već spomenutim zakonom, a člankom 1. stavkom 1. Ustava, Republika Hrvatska definira se i kao socijalna država, dok je člankom 3. Ustava, između ostalog, socijalna pravda uzdignuta kao jedna od najviših vrednota našeg ustavnog poretka.“\n\n5. Zakon o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo NN 43/92\n\n„Članak 27.\n\nNovac koji se ostvari prodajom stanova, koje prodaju općina, odnosno grad, u roku pet godina nakon stupanja na snagu ovoga zakona koristi se:\n1. 90% za pribavljanje stanova za preseljenje stanara iz stanova u privatnom vlasništvu.“\nPrema tome, članak 27. Zakona je propisao da će se novac dobiven prodajom iskoristiti za zbrinjavanje nositelja stanarskog prava. Navedeno se nije dogodilo te se postavlja pitanje u koje je svrhe iskorišten novac koji je dobiven prodajom stanova budući da bivši nositelji stanarskog prava nisu zbrinuti.\n\n6. Presuda Vrhovnog suda Hrvatske, posl. br.: Gž-557/72, od 17.01.1973. (u daljnjem tekstu: Presuda)\n\n„Kao što je već u rješenju ovog suda od 31.III.1971. br. Gž 801/70-5 rečeno, stanarsko pravo je također i imovinsko pravo, pa protupravni gubitak ovog prava ima za posljedicu zahtjev za naknadu štete. Zbog toga, tužiteljica ima pravo tražiti od tužene naknadu štete, jer joj je ova onemogućila svojim protupravnim djelovanjem da koristi svoje stanarsko pravo…“\n\nNavedena Presuda ističe pravnu prirodu bivšeg stanarskog prava, danas zaštićenog najma, a to je da je u suštini ono imovinsko. Kao prvo, imovinsko pravo je subjektivno pravo kojemu se vrijednost može izraziti u novcu. U imovinsko pravo ubrajaju se pravo vlasništva i druga stvarna prava, obvezna prava (tražbine), a i sva ostala prava koja udovoljavaju spomenutomu kriteriju. Sva subjektivna imovinska prava jedne osobe tvore njezinu imovinu. Pojam imovinsko pravo u objektivnom smislu odnosi se na pravne norme koje uređuju stjecanje, promjenu i prestanak subjektivnih imovinskih prava. Bivše stanarsko pravo ima temelj stjecanja, prijenosa, nije besplatno i time ulazi u pojam imovinskog prava.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[9,"ĐURO MIŠANOVIĆ","PRILOG 1.","Novi Zakon o izmjenama i dopunama  Zakona o najmu stanova treba riješiti odnos između države i vlasnika te odvojeno odnos između države i najmoprimaca, a ne kako je navedeno u točki 3.1 odnos vlasnika i zaštićenih najmoprimaca.\n\nVlasnici i najmoprimci su u prisilnom odnosu koji je nametnula država donošenjem Zakona 1996. godine. Prema tom Zakonu zaštićeni najmoprimci su tada postali čak i oni stanari koji su imali status nosilaca stanarskog prava u stanovima u društvenom vlasništvu, a koji su imali isti ugovor za korištenje stana kao i više od 300.000 stanara koji su imali pravo povoljno otkupiti svoje stanove prema Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo. To je pravo njima država proglašenjem Zakona oduzela i dovela ih u neravnopravni i neizvjestan položaj.\n\nDržava je taj problem, koji je sama proizvela, trebala riješiti u proteklih tridesetak godina, ali je svojom neaktivnošću uzrokovala niz problema, neugodnosti I troškova obim stranama. Najmoprimci su bili izloženi pritiscima vlasnika da što prije napuste stan, uvučeni su u mnoge sudske procese i tako izloženi značajnim troškovima. I vrijeme je radilo u korist države, jer je velik dio stanara umro od starosti, korone, iselio nakon potresa tako da se sada broj stanara smanjio desetak i više puta, a time i troškovi države da riješi ovo pitanje.\n\nOd prodaje stanova na kojima je postojalo stanarsko pravo država je trebala jedan dio utrošiti na rješavanje problema vlasnika i najmoprimaca, ali u 30 godina ništa nije napravila. Ministarstvo financija nije moglo dati  niti informaciju koliko je novaca ukupno prikupljeno od prodaje tih stanova, iako se prema Zakonu o proračunu ti podaci moraju čuvati trajno, nego je dalo samo parcijalnu informaciju, pa je procjena da je u RH prikupljeno cca 15 MILIJARDI kuna. Procjena je napravljena na temelju potpune informacije Grada Zagreba koji je prikupio 2,5 MILIJARDE kuna. Novac od obročnih otplata još uvijek stiže. Nema informacija da je neki dio tog novca utrošen na rješavanje ovog problema.  To bi se također trebalo uzeti u obzir u ovim izmjenama Zakona. Milijarde iz državnog proračuna nestaju, troše se nenamjenski, a da se institucije uopće ne zapitaju da li je novac potrošen u skladu sa zakonom.\n\nDosadašnje analize koje je vaše Ministarstvo objavilo u vezi s ovom problematikom nažalost nisu ni na nivou maturalnih radnji koje bi dobile prolaznu ocjenu. Djelomične su i površne. Stoga očekujem da će nove izmjene Zakona predložiti kompetentni i odgovorni stručnjaci, da će sagledati problem u cjelini I predložiti adekvatna rješenja koja će osigurati efikasno i životno provedivo rješenje za većinu stanara i vlasnika. Država očito raspolaže sredstvima od otkupa stanova koja bi morala utrošiti u rješavanje ovog problema, a koji je na račun njenog nemara kroz godine umanjen desetak i više puta. Ovako prikupljen novac rjašava ovaj problem, a ne novac poreznih obveznika kako se u javnosti prikazuje. Vjerujem da ni državi nije u interesu izlagati se daljnjim tužbama i tako posredno trošiti novac poreznih obveznika, nego će se ozbiljno prihvatiti posla i predložiti donekle pravedan, efikasan i životno provediv Zakon.\n\nPonovo naglašavam da bi analizi i izradi prijedloga izmjena Zakona trebalo pristupiti stručno i ozbiljno, jer se radi radi o egzistencijalnim pitanjima čije rješavanje  svojim nemarom država odugovlači 30 godina.\n\nNažalost već se u ovom jednostavnom obrascu vidi da ga je netko ispunjavao tek toliko da ga popuni. Tako se npr. u točki 5.1 navodi da Zakon nema nikakvih gospodarskih učinka, ali se ti učinci, koji ne postoje,  odnose na građane i/ili obitelji i/ili kućanstva te radnike i/ili umirovljenike. Suvišno je navoditi ostale propuste.\n\nNadam se da ćete se prema novom prijedlogu Zakona odnositi kompetentnije i odgovornije nego prema ovom obrascu i da ćete imenovati stručne osobe koje poznaju problematiku i koje će na tome raditi. Kroz sve godine praćenja ove problematike nemam dojam da vaše Ministarstvo uopće ima kompetentne stručnjake koji dovoljno poznaju problem i koji mogu predložili adekvatno i pravedno rješenje.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[10,"Nada Rakarić","PRILOG 1.","Država se kune u stečevine EU a istovremeno već desetljećima pa, evo još uvijek i sada, 'maže oči' sveukupnoj domaćoj i EU javnosti, da navodno rješava i bude riješila pitanje PRIVATNOG VLASNIŠTVA tj. omogućavanje da nakon 70ak godina hodanja po sudovima, vlasnici nekretnina u kojima su Zaštićeni najmoprimci, napokon dođu do svojih stanova. I dok se tzv. ZN-ima pogoduje na sve moguće i nemoguće načine, agonija i mučenje privatnih vlasnika se nastavlja, ne gleda se koje bi rješenje bilo ono PO HITNOM POSTUPKU, U ROKU 3 MJESECA (što je NIŠTA nakon 50, 60, 70 ili više godina!!!) i da se konačno u praksi provede presuda ESLJP Statileo, već se po svaku cijenu štiti nekolicina od cca 2000 povlaštenih a što bi  sada po prijedlozima s još i enormnim iznosima trebali plaćati i snositi na svojoj 'grbači' svi porezni obveznici???!!! Sramotno i suludo! Neka država i gradovi sve nekretnine koje zjape godinama prazne, daju svojim miljenicima ZNima i konačno dokažu da privatno vlasništvo nije mrtvo slovo na papiru u jednoj, zamislite, članici EU!","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[11,"Naida Korkut Leskovar","PRILOG 1.","Nakon silnih godina čekanja, sudjelovanja u savjetovanjima nadam se da je ovo posljednja godina. Već smo pisali, pozivali se na sve godine čekanja i sve Zakonske obvezujuće odredbe, na ESLJP, presude Vrhovnog suda, Ustavnog suda. Prošlo je od 8 godina od obvezujuće presude ESLJP-a Statileo,  te dvije godine od Ukidanja Zakona o najmu stanova iz 2018. godine. Pitanje što je Ministarstvo radilo i zašto toliko oteže? Pogrešno je Ministarstvo definiralo  temu. Ovdje se ne radi o usklađivanju interesa vlasnika i zaštićenih najmoprimaca jer je svih ovih tridesetak godina samo u RH teret bio isključivo na vlasnicima. Osnovno pravo na posjedovanje vlasništva nam je uskraćeno i time smo pretrpjeli ogromnu štetu. Zbrinjavanje zaštićenih najmoprimaca u privatnim stanovima koje je trebalo riješiti još 1991. godine, što je učinila Slovenija,  RH je propustila i ostavili ih na teret vlasnika. Stanarsko pravo u društvenim i privatnim stanovima nikada ni bilo izjednačeno. Zaštićeni najmoprimci su oduvijek znali da stanuju u tuđem vlasništvu i o moralnom pitanju neću raspravljati ali hoću da su zbog toga bili lišeni ekonomskog najma, kredita i ostalih briga koje su imali svi ostali građani u republici Hrvatskoj, pa i vlasnici usprkos svom  vlasništvu. Toliko su se preostali osilili da nisu ni pravo prvog otkupa iskoristili kada su obeshrabreni vlasnici čekanjem da Zakonodavac riješi prodavali svoje stanove. Sreća dosta stanova je do sada upravo tim čekanjem oslobođeno, a i postojanjem ukinutog Zakona o najmu oni stanari koji su koristili status zaštićenog a nisu imali Ugovore  pod tužbama su odustali, tako da sada preostali broj koji je i zadnjim popisom stanovništva evidentiran ne prelazi brojku od 1000 do 1.300 domaćinstava tj. stanova. Vjerojatno da nema presuda ESLJP-a i Vijeća Ministara  čiji je posjet bio prošli mjesec još bi Država otezala. Obvezujuća odredba da se stanovi vrate vlasnicima u posjed nadam se da će se konačno realizirati i to je jedino što nas vlasnike zanima i to ODMAH. Vraćanje u posjed stanova i slobodno raspolaganje je jedina obveza koju Država mora ispuniti prema vlasnicima. Propisane najamnine i određivanje tko će stanovati u stanovima bez volje vlasnika je ponovno kršenje ljudski prava i sloboda vlasnika. Kako ćete riješiti pitanje zaštićenih najmoprimaca nadamo se da ste definirali u ove dvije godine i imate kvalitetno rješenja. Dakle Država kao jedini uzročnik ovog dugogodišnjeg problema ima jedan zadatak nama vratiti u posjed stanove i ne činit nam ŠETU i OTIMAĆINU, jer jedino pravo slobodnog raspolaganja vlastitom imovinom bez nameta države (tko će stanovati u stanu i u koju svrhu će se stan koristiti)  i drugi zadatak riješiti zbrinjavanje zaštićenih najmoprimaca. To su dvije međusobno različite stvari. Ustavni sud nije dvojio oko datuma iseljenja već oko rješenja koja je Država zakonom ponudila zaštićenim najmoprimcima i nesposobnosti državne agencije za nekretnine da učinkovito nađe rješenje, jer se time nisu uopće bavili. Protek o dvije godine bez zakonskog rješenja ne smije biti razlog novom produženju datuma iseljenja, i daljnjeg kršenja ljudskih prava i sloboda vlasnika stanova.","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[12,"HRVATSKI SAVEZ STANARA - GRAĐANA EU - ZAGREB","PRILOG 1.","Prvenstveno primjećujemo da se kao problem koji zahtijeva promjenu zakonodavstva i u ovom postupku navodi isključivo «problematika» na koju je ukazao ESLJP u Presudi Statileo i drugim presudama iste tematike.\nTakvo pogrešno polazište upravo je i dovelo do ukidanja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova (NN 68/18), Odlukom Ustavnog suda RH U-I-3242/2018 od 14.09.2020.g., pa prvenstveno ukazujemo na sadržaj te Odluke i pripadajućeg Izdvojenog podupirućeg mišljenja koje joj je priloženo.\nNaime, problem koji je potrebno riješiti predmetnim zakonodavnim izmjenama tiče se temeljnih ljudskih prava kako nominalnih vlasnika stanova, tako i temeljnih ljudskih prava zaštićenih najmoprimaca i potrebne uspostave ravnoteže između tih dviju skupina, a čime se ESLJP uopće nije bavio, niti mu je to bila zadaća u presudama koje se odnose na prava samo jedne od tih dviju skupina.\nPrava zaštićenih najmoprimaca temelje se na njihovom ranije stečenom stanarskom pravu. Promjenom društvenog sustava, većina nositelja tog prava stekla je pravo na otkup svojih stanova pod izuzetno povoljnim uvjetima sukladno Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo (NN 27/91), a onima koji pravo na otkup nisu iskoristili, omogućen je doživotni najam stana u državnom vlasništvu, također pod izuzetno povoljnim uvjetima.\nSuprotno tome, stanari u stanovima u privatnom vlasništvu, bez ikakve mogućnosti otkupa stana, stavljeni su u potpuno nejednak položaj, a ujedno bez ikakve svoje krivnje predstavljaju nesrazmjeran teret drugoj skupini građana.\nKod takvog stanja stvari, upravo je na državi da na odgovarajući način ispravi propust u takvom zakonodavnom rješenju i dovede sve zaštićene najmoprimce, ranije nositelje stanarskog prava, i članove njihovih obitelji u jednak položaj.\nBezuvjetno je potrebno da svi zaštićeni najmoprimci steknu pravo na otkup stana pod financijskim uvjetima sukladno Zakonu o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, pri čemu je svaku razliku u uvjetima prodaje u odnosu na tržišne dužna snositi isključivo država, dodatno imajući u vidu i da su potrebna sredstva jasno predviđena člankom 24. tog Zakona.\nMoguća rješenja bi bila otkup stana u kojem stanuju, uz pristanak vlasnika i nadoplatu do tržišne vrijednosti stana od strane države, a u slučaju izostanka pristanka vlasnika, otkup pod jednakim uvjetima drugog veličinom i položajem odgovarajućeg stana.\nJednako tako, zaštićenim najmoprimcima koji ne iskoriste pravo na otkup, mora biti omogućen nastavak najma istog ili drugog veličinom i položajem odgovarajućeg stana, također uz subvenciju države, odnosno shodnog smještaja sukladno njihovim potrebama i životnoj dobi, i to ne na razini prvenstva prilikom ostvarivanja pojedinih prava, nego kao mogućnost stvarnog i neodgodivog korištenja pravom.\nSmatramo da bi se jedino na opisani način moglo konačno, pravedno i zakonito riješiti stvarni problem, čije rješavanje se odgađa već desetljećima.\nGordana Vojković, predsjednica Hrvatskog saveza stanara – građana EU","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[13,"Frane Siriščević","PRILOG 1.",{"$cut":{"chars":16596,"head":"2.1.  Problem vezan za presudu Europskog suda za ljudska prava u slučaju Statileo protiv Hrvatske (zahtjev br.12027/10) je višeslojan pa ga je potrebno rasvijetliti u interesu javnosti, ali i predlagatelja. Analiza presude Statileo temeljna je na nepobitnim činjenicama. ECHR je zbog  preopterećenosti velikim brojem predmeta bio prisiljen izmijeniti  svoje procedure pa je  kao rezultat  toga  nastala  nova vrsta  postupka: pilot-presuda  koja se odnosi  na slučaj Statileo.\nTaj je postupak  oruđe za rješavanje sistemskih problema i nedostataka  u državama  potpisnicama  Konvencije, pa se opravdano pojavila bojazan i zabrinutost da učinkovitost  institucionalnog  funkcioniranja  ESLJP može  imati  za posljedicu štetu prouzročenu onim subjektima koje bi ESLJP trebao i morao  zaštititi.\n\nTo se dogodilo „zaštićenim   najmoprimcima“ zbog  iznošenja  neistinitih podataka o privatnom vlasniku stana na temelju kojih je ESLJP  donio presudu u predmetu Statileo.\nVijeće suda nije moglo znati  da su podatci o podnositelju zahtjeva neistiniti, kao što nije moglo znati da su izvještaji  Pučkog pravobranitelj  RH također netočni jer se nisu temeljili na relevantnim  podatcima iz zemljišnih knjiga koji dokazuju tko su vlasnici  privatnih stanova u kojima  žive stanari. Pučki pravobranitelj uopće nije provjeravao porijeklo vlasništva privatnih stanova koje je predstavio kao \"gorući sistemski problem\". Takva neodgovornost i površnost ne može biti slučajna kad se zna da je izvješće napisao njegov zamjenik Željko Tir koji je kao \"vlasnik\" stana bio u sukobu interesa. Provalio je u stan i promijenio bravu dok je zaštićena stanarka obilazila grob svog pok. supruga.\nNe može interes vlasnika privatnih stanova koji su vlasništvo stekli spekulativnom kupoprodajom biti sistemski problem  kako ga je Vlada RH  predstavila Sudu. „Argumenti“ na kojima se temelji presuda Statileo su zamagljeni, a istina i činjenice prešućene. Budući da Sud nije točno utvrdio činjenice ne može inzistirati na \"povratu\" stanova vlasnicima - prekupcima kojima ni vlasništvo ni posjed stanova nije oduzet. Oni su  svjesno i bez prisile za sitniš kupovali neuseljive stanove u kojima  legalno žive obitelji sa stanarskim pravom. više 50, 60, 80 god. i kojima je to jedini dom.\nPrekupci - špekulanti nikada nisu konzumirali vlasništvo jer nikada nisu bili u posjedu stanova, nikada raspolagali stanovima, nikada koristili stanove, nikada bili slobodni odrediti visinu najamnine, nikada održavali stanove, plaćali pričuvu i poreze. Ovdje se ne radi o sistemskom problemu jer je tek 7% izvornih vlasnika i njihovih nasljednika, a ostalih 93% su prekupci špekulanti. Među obje skupine je mnogo onih koji su otkupili društvene stanove.\n\nGosp. Statileo je naslijedio stan od pok. tetke koja je prekupac, Za neznatan novac je kupila stan u kojem  legalno živi obitelj koja je imala stanarsko pravo. Kupila je stan bez prava na posjed, bez prava raspolaganja stanom, bez prava na korištenje stana, bez prava određivanja visine najamnine, bez obveze održavanja, bez plaćanja pričuve i poreza.  Statileo je u tužbi ESLJP  isticao da zbog nemogućnosti raspolaganja svojim vlasništvom trpi veliku materijalnu štetu,  što ne odgovara istini, jer je on kupio stan sa svim spomenutim ograničenjima vlasništva, osim prava na uknjižbu. Dakle, on je svojevremeno  kupio ono što i danas ima, ni manje ni više od toga. Zbog toga se zove nominalni vlasnik, odnosno  \n tzv. vlasnik kakvim  ga naziva Ustavni sud.\n\nZašto ESLJP u slučajevima iz Hrvatske koji se vode na tom sudu  ne uvažava institut  stanarskog prava  koje je ukradeno tzv.  „zaštićenim najmoprimcima\",  nego je taj pojam  degradirao na pojam zaštićeni  stanar (protected tenant), dok je u identičnim slučajevima iz Slovenije i Bosne i Hercegovine  Sud  stanarsko pravo u cijelosti priznaje kao institut trajnog stečenog prava na dom i imovinu. Zar Sud ne zna da su navedene države slijednice  bivše SFRJ, te da su isti zakoni vrijedili za sve njih podjednako? Zbog čijih je interesa, ili neznanja, ESLJP napravio brutalnu diskriminaciju?\n \nOsim što je  diskriminacijski  po"}},"Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[14,"Udruga vlasništvo i posjed","PRILOG 1.","Udruga ‘Vlasništvo I posjed’ vlasnika stanova u kojima u prisilnom najmu stanuju zaštićeni najmoprimci želi istaknuti glavne smjernice kojima bi se zakonodavac trebao voditi kako bi novi Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o najmu stanova bio u skladu sa zakonskim i pravnim stajalištima Republike Hrvatske i Europske Unije. U tom smislu potrebno je ispuniti tri zahtjeva:\n1. Presudu ESLJP-a ‘Statileo v. RH’\n2. Odluku Ustavnog suda RH iz rujna 2020.\n3. Zaključke Odbora ministara Vijeća Europe iz prosinca 2021.\n\nPresuda ‘Statileo v. RH’\nPrimarni zadatak zakonodavca je ispoštovati presudu Statileo, što Republika Hrvatska ne želi ili ne zna učiniti već više od osam godina. Europski sud je identificirao tri glavna nedostatka postojećeg zakonodavstva koja je RH dužna otkloniti:\n1. neodgovarajuću visinu zaštićene najamnine,\n2. restriktivne uvjeti za otkaz zaštićenog najma i\n3. nepostojanje bilo kakvog vremenskog ograničenja sustava zaštićenog najma.\nPonovno naglašavamo da je primarna obveza Republike Hrvatske provedba ove presude i samim time otklanjanje trajnog kršenja temeljnih ljudskih prava vlasnika.\nSvako zaobilaženje ili izigravanje navedenih zahtjeva bit će razlog za nove sudske tužbe i posljedično financijsku štetu po RH koja se već sada mjeri u milionskim iznosima.\n\nOdluka Ustavnog suda RH iz rujna 2020.\nIz ukidne odluke Ustavnog suda jasno proizilazi da sud nije doveo u pitanje datum iseljenja zaštićenih najmoprimaca u rujnu 2023. Nije dovedeno u pitanje ni pravo vlasnika na tržišni najam u periodu dok se stanovi ne isele.To uostalom potvrđuju i zaključci Odbora ministara Vijeća Europe.\n Sud je u svojoj odluci potvrdio da je sve u redu sa s formalnom suglasnosti ZoNS-a s Ustavom (vidi str. 46 toč.19 do 25) te je takodjer potvrdio da je ZIDZoNS iz 2018. donesen pazeći da se ne povrijede prava zaštićenih najmoprimaca na jednakost pred zakonom (čl.14 stv.2 Ustava), na vlasništvo (čl.48 stv.1 Ustava), na nepovredivost doma (čl.34 stv.1 Ustava) i zaštitu privatnog i obiteljskog života (čl.35 Ustava - vidi str.56 toč.27.1 do str.63 toč.32).\nUkinuti zakon je, dakle, formalnopravno bio potpuno u redu osim što je njime država svoju odgovornost socijalnog zbrinjavanja zaštićenih najmoprimaca prebacila na njih same, iako je to primarna obveza države. Zbog navedenog sud je ukinuo zakon sa zaključkom da time zaštićeni najmoprimci trpe 'prekomjerni teret', ali je time cijeli problem ponovno svalio na leđa vlasnika.\nIako sud kroz svoje odluke jasno poziva državu da odgovornost preuzme na sebe, država ove zaključke ne samo što ignorira, nego u zakašnjelom zakonodavnom procesu propituje sve ono sto je pravomoćno presuđeno, odlučeno i obvezujuće za zakonodavca.\nStoga želimo naglasiti bitne odrednice Odluke Ustavnog suda:\n- Nema nove nacionalizacije na str.61 toč.29.2., str.63 toč.31.2.\n- Nema više vrsta vlasnika i vlasništva na str.60 toč.29.1.\n- Zakon nije organski na str.53 toč.23.\n- Zaštićeni najmoprimci nisu diskriminirani na str.58 toč.28.1.1.\n- Zaštićeni najmoprimci nisu u istom statusu kao bivši stanari u društvenim stanovima    \n  str.34 toč.17.\n- Pravo na dom nije pravo na stan na str.36 toč.17., str 62 toč.30\n- Nema osiguranja istih uvjeta stanovanja str.66 toč.32.6.\n- RH je iskljucivo odgovorna za zbrinjavanje zaštićenih najmoprimaca str.65 toč.32.5., \n  str. 55 toč.26.1.\n- Zakonodavac se opredjelio za opciju iseljenja zaštićenih najmoprimaca (ustavni sud to  \n  ne pobija) str.64 toc.32.1.\n\nZaključci Odbora ministara Vijeća Europe iz prosinca 2021. (prijevod):\nŠto se tiče općih mjera\n 3. podsjetili smo je da je u srpnju 2018. Sabor usvojio izmjene i dopune Zakona o najmu stanova s ciljem rješavanja nedostataka koje je Europski sud utvrdio u pogledu zaštićenog sustava najma, omogućavajući pojedincima u situaciji podnositelja zahtjeva da vrate svoje stanove u posjed najkasnije do rujna 2023.; \n4. s obzirom na značajan broj vlasnika stanova (najmodavaca) koji su u sličnoj situaciji podnositelja zahtjeva, s dubokom zabrinutošću primijećujemo da je napredak postignut s gore navedenim izmjenama i dopunama zastao jer ih je Ustavni sud poništio u rujnu 2020.;\n5. primjećujući korake koje su vlasti poduzele u cilju pripreme novog nacrta zakona, sa zabrinutošću podsjećamo da je prošlo više od sedam godina od prve presude koju je Sud donio u skupini Statileo, te pozvao vlasti da dovrše zakonodavni proces kao prioritet kako bi se eliminirali učinci osporene sheme zakupa stanova \n6. do usvajanja općeg zakonodavnog rješenja za zaštićeni zakupni sustav, pozdravlja se promjena domaće sudske prakse koja pruža veću zaštitu vlasničkim pravima stanodavaca uzimajući u obzir imovinu zaštićenih najmoprimaca pri odlučivanju hoće li im se dopustiti pogodnosti prema shemi zaštićenog najma; \nIako su ovi zaključci doneseni u prosincu 2021., u gotovo godinu dana nismo svjedočili nikakvom pomaku u izradi novog zakona. \nIz svega iznesenog posve je jasno da je jedini način koji može zadovoljiti zakonske i ustavne norme, kao i presude ESLJP-a bezuvjetni povrat posjeda zaposjednutih stanova u najkraćem mogućem roku. Kako će zakonodavac riješiti zamjenski smještaj zaštićenih najmoprimaca (grupe građana čije stambeno zbrinjavanje država silom nameće drugoj, desetljećima diskriminiranoj grupi građana) nije problem vlasnika, niti se vlasnici žele miješati u dogovore države i njezinih povlaštenih stanara. Žurno iseljenje zaštićenih najmoprimaca iz stanova u vlasništvu fizičkih osoba primarni je i glavni zahtjev vlasnika, odnosno Udruge ‘Vlasništvo i posjed’. Također tražimo i trenutno povećanje prisilnog najma sa 2,4 kn/m2 na iznos koji bi odgovarao iznosu realne tržišne najamnine (najmanje 70 kn/m2).","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[15,"DANICA MIRKOVIĆ-VEJVODA","PRILOG 1.,\n1. OPĆE INFORMACIJE",{"$cut":{"chars":19775,"head":"Prilog e-savjetovanju Hrvatske udruge stanara i suvlasnika zgrada Rijeka,  članice udruge odvjetnice u miru Danice Mirković-Vejvoda, kako slijedi: \nDo danas je održano ukupno četiri sastanka tzv.radne skupine za izradu stručne podloge u svrhu izrade nacrta  prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova. Ti sastanci su se pokazali jalovim jer najvažniji dionik-država, uopće nije aktivno sudjelovala u radu radne skupine, osim što su predstavnici raznih ministarstava bili prisutni na sastancima.\nSada je otvoreno i e-savjetovanje na temu izmjena i dopuna Zakona o najmu stanova, iako je opće poznato da velika većina  eventualnih sudionika u e-savjetovanju, ne samo da ne koristi kompjuter, već ne znaju koristiti ni pametne telefone, pa će odaziv vjerojatno biti zanemariv, što će stvoriti utisak pogrešan da nema zainteresiranih za rješavanje tog problema.\nObzirom da nije prezentiran prijedlog izmjena i dopuna Zakona o najmu, nije jasno o čemu bi se trebalo raspravljati. \nNe zna se kakva  rješenja država nudi. Stanari (bivši nositelji stanarskih prava na stanovima u privatnom vlasništvu),  i vlasnici su suprostavljeni jedni drugima i prepušteni međusobnim“natezanjima“. Predstavnici  vlasti ništa konkretno nisu predložili, osim prijedloga da udruge dostave sudsku praksu koju smatraju  relevantnom za rješavanje problema (kao da ministarstva koja sudjeluju u radu radne skupine nemaju stručne službe koje su mogle i trebale prikupiti sve podatke). Jedan od razloga očitog nesnalaženja u ovoj važnoj materiji je i u tome što sporni Zakon o najmu donosi Ministarstvo graditeljstva iako se radi o pravnoj problematici  koju bi po logici stvari trebalo rješavati Ministarstvo pravosuđa i eventualno uprave jer se stanarsko pravo donosilo u upravnom postupku.\nSramotno je da sve ove godine država nije smogla snage sakupiti sve  relevantne (i nužne), podatke o npr.točnom broju takvih stanova i stanara, socijalnoj strukturi stanara, dobnim skupinama kojima pripadaju, broju obiteljskih domaćinstava (gruba procjena je da ima oko 3.700 domaćinstava, odnosno, cca 12.000 stanara).Popis stanovništva kojim se prikupljanje takvih podataka moglo riješiti uopće nije „poznavao“kategoriju stanara sa stanarskim pravima  u privatnim stanovima. \nNemamo podatke koliko je tzv.originarnih vlasnika, odnosno njihovih nasljednika (po nekim podacima ima ih samo 7%, od ukupnog broja vlasnika); nemamo podatke  koliko je vlasnika i članova njihovih obiteljskih domaćinstava iskoristilo pravo otkupa stanova po Zakonu o otkupu stanova na kojima postoji stanarsko pravo..\nNakon donošenja presude Europski sud za ljudska prava (u daljem tekstu ESLJP) ,u predmetu  Statilleo, forisira se prijedlog da se nominalnim vlasnicima izvrši povrat stanova,a stanare iseli, međutim, nejasno je pod kojim uvjetima.  \nESLJP nije u presudi Statilleo rekao na koji način Republika Hrvatska mora mijenjati zakonodavni okvir jer ona u tome uživa slobodu, ali je jasno naveo da taj novi zakonodavni okvir mora uspostaviti ravnotežu između najmodavaca i države, a ne između interesa najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca.\nDosadašnjim zakonodavnim modelom iz ZIDZNS (Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova), država je teret stambene reforme koji je prethodno bio na najmodavcima sada prevalila na zaštićene najmoprimce i zaštićene podstanare, a koji je s obzirom na njihovu prosječnu starosnu dob te prosječno zdravstveno i imovno stanje pretjeran i neproporcionalan teret (prosjek godina je cca preko 65 godina).\nPuko »frazeološko« pozivanje na jednu sudsku odluku, premda ona načelno ukazuje na potrebu poduzimanja općih mjera, nije dostatno obrazloženje za zakonski prijedlog kojim se prava zaštićenih najmoprimaca potpuno zanemaruju, sve do njihovog \n-2-\nukidanja, čak i bez ikakve, kamoli pravične naknade, a da pritom nije adekvatno provedena procjena učinaka propisa na temeljna ljudska prava i slobode.\nStanarsko pravo je predstavljalo imovinsko pravo sa stvarnopravnim učincima (trajno korištenje i neograničeno naslijeđivanje stanarskog prava svih članova obiteljskog domaćinstva). \nRH"}},"Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe. \nNacrt prijedloga Zakona se u ovoj fazi ne dostavlja, već će isti biti dostavljen na razmatranje članovima radne skupine, te raspravljen na 5. sjednici"]
[16,"ANA STUBNJA","PRILOG 1.,\n2. ANALIZA POSTOJEĆEG STANJA","Ponavljam što sam rekla na prethodnom e savjetovanju.\n2.1. U problemu usklade Zakona s presudom Statileo grupa protiv Hrvatske nije problem rješavanje statusa zaštićenih najmoprimaca već se slučaj bavi povredom mirnog uživanja imovine zbog zakonskih ograničenja koja su nametnuta vlasnicima privatnih stanova uključujući i kontrolu iznosa najamnine za stanove koji su pod zaštićenim najmom. Također dalje navodi problem restriktivnih uvjeta za raskid zaštićenih najmova i nepostojanje bilo kakvih vremenskih ograničenja zaštićenog najma. Sud stoga smatra da bi hrvatske vlasti trebale poduzeti odgovarajuće zakonodavne i / ili druge opće mjere kako bi osigurale prilično osjetljivu ravnotežu između interesa stanodavaca, uključujući pravo na stjecanje dobiti od svoje imovine, i opći interes zajednice (opći interes zajednica definitivno nije grupa građana koja traži da im netko drugi riješi stambeno pitanje). Drugim riječima sud se ne bavi rješavanjem statusa zaštićenih najmoprimaca već zaštitom prava vlasnika čija su prava naveliko narušena. Izvor internet: https://hudoc.exec.coe.int/eng#{%22EXECIdentifie\nr%22:[%22004-12093%22]}","Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe. \nNapominjemo da je cilj izrade Zakona rješavanje statusa i zaštićenih najmoprimaca i vlasnika stanova na zadovoljavajući način."]
[17,"DANICA MIRKOVIĆ-VEJVODA","PRILOG 1.,\n3. UTVRĐIVANJE ISHODA ODNOSNO PROMJENA",{"$cut":{"chars":19775,"head":"Prilog e-savjetovanju Hrvatske udruge stanara i suvlasnika zgrada Rijeka,  članice udruge odvjetnice u miru Danice Mirković-Vejvoda, kako slijedi: \nDo danas je održano ukupno četiri sastanka tzv.radne skupine za izradu stručne podloge u svrhu izrade nacrta  prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova. Ti sastanci su se pokazali jalovim jer najvažniji dionik-država, uopće nije aktivno sudjelovala u radu radne skupine, osim što su predstavnici raznih ministarstava bili prisutni na sastancima.\nSada je otvoreno i e-savjetovanje na temu izmjena i dopuna Zakona o najmu stanova, iako je opće poznato da velika većina  eventualnih sudionika u e-savjetovanju, ne samo da ne koristi kompjuter, već ne znaju koristiti ni pametne telefone, pa će odaziv vjerojatno biti zanemariv, što će stvoriti pogrešan utisak da nema zainteresiranih za rješavanje tog problema.\nObzirom da nije prezentiran prijedlog izmjena i dopuna Zakona o najmu, nije jasno o čemu bi se trebalo raspravljati. \nNe zna se kakva  rješenja država nudi. Stanari (bivši nositelji stanarskih prava na stanovima u privatnom vlasništvu),  i vlasnici su suprostavljeni jedni drugima i prepušteni međusobnim“natezanjima“. Predstavnici  vlasti ništa konkretno nisu predložili, osim prijedloga da udruge dostave sudsku praksu koju smatraju  relevantnom za rješavanje problema (kao da ministarstva koja sudjeluju u radu radne skupine nemaju stručne službe koje su mogle i trebale prikupiti sve podatke). Jedan od razloga očitog nesnalaženja u ovoj važnoj materiji je i u tome što sporni Zakon o najmu donosi Ministarstvo graditeljstva iako se radi o pravnoj problematici  koju bi po logici stvari trebalo rješavati Ministarstvo pravosuđa i eventualno uprave jer se stanarsko pravo donosilo u upravnom postupku.\nSramotno je da sve ove godine država nije smogla snage sakupiti sve  relevantne (i nužne), podatke o npr.točnom broju takvih stanova i stanara, socijalnoj strukturi stanara, dobnim skupinama kojima pripadaju, broju obiteljskih domaćinstava (gruba procjena je da ima oko 3.700 domaćinstava, odnosno, cca 12.000 stanara).Popis stanovništva kojim se prikupljanje takvih podataka moglo riješiti uopće nije „poznavao“kategoriju stanara sa stanarskim pravima  u privatnim stanovima. \nNemamo podatke koliko je tzv.originarnih vlasnika, odnosno njihovih nasljednika (po nekim podacima ima ih samo 7%, od ukupnog broja vlasnika); nemamo podatke  koliko je vlasnika i članova njihovih obiteljskih domaćinstava iskoristilo pravo otkupa stanova po Zakonu o otkupu stanova na kojima postoji stanarsko pravo..\nNakon donošenja presude Europski sud za ljudska prava (u daljem tekstu ESLJP) ,u predmetu  Statilleo, forisira se prijedlog da se nominalnim vlasnicima izvrši povrat stanova,a stanare iseli, međutim, nejasno je pod kojim uvjetima.  \nESLJP nije u presudi Statilleo rekao na koji način Republika Hrvatska mora mijenjati zakonodavni okvir jer ona u tome uživa slobodu, ali je jasno naveo da taj novi zakonodavni okvir mora uspostaviti ravnotežu između najmodavaca i države, a ne između interesa najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca.\nDosadašnjim zakonodavnim modelom iz ZIDZNS (Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova), država je teret stambene reforme koji je prethodno bio na najmodavcima sada prevalila na zaštićene najmoprimce i zaštićene podstanare, a koji je s obzirom na njihovu prosječnu starosnu dob te prosječno zdravstveno i imovno stanje pretjeran i neproporcionalan teret (prosjek godina je cca preko 65 godina).\nPuko »frazeološko« pozivanje na jednu sudsku odluku, premda ona načelno ukazuje na potrebu poduzimanja općih mjera, nije dostatno obrazloženje za zakonski prijedlog kojim se prava zaštićenih najmoprimaca potpuno zanemaruju, sve do njihovog \n-2-\nukidanja, čak i bez ikakve, kamoli pravične naknade, a da pritom nije adekvatno provedena procjena učinaka propisa na temeljna ljudska prava i slobode.\nStanarsko pravo je predstavljalo imovinsko pravo sa stvarnopravnim učincima (trajno korištenje i neograničeno naslijeđivanje stanarskog prava svih članova obiteljskog domaćinstva). \nRH"}},"Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]
[18,"DANICA MIRKOVIĆ-VEJVODA","PRILOG 1.,\n4. UTVRĐIVANJE RJEŠENJA",{"$cut":{"chars":19775,"head":"Prilog e-savjetovanju Hrvatske udruge stanara i suvlasnika zgrada Rijeka,  članice udruge odvjetnice u miru Danice Mirković-Vejvoda, kako slijedi: \nDo danas je održano ukupno četiri sastanka tzv.radne skupine za izradu stručne podloge u svrhu izrade nacrta  prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova. Ti sastanci su se pokazali jalovim jer najvažniji dionik-država, uopće nije aktivno sudjelovala u radu radne skupine, osim što su predstavnici raznih ministarstava bili prisutni na sastancima.\nSada je otvoreno i e-savjetovanje na temu izmjena i dopuna Zakona o najmu stanova, iako je opće poznato da velika većina  eventualnih sudionika u e-savjetovanju, ne samo da ne koristi kompjuter, već ne znaju koristiti ni pametne telefone, pa će odaziv vjerojatno biti zanemariv, što će stvoriti pogrešan utisak da nema zainteresiranih za rješavanje tog problema.\nObzirom da nije prezentiran prijedlog izmjena i dopuna Zakona o najmu, nije jasno o čemu bi se trebalo raspravljati. \nNe zna se kakva  rješenja država nudi. Stanari (bivši nositelji stanarskih prava na stanovima u privatnom vlasništvu),  i vlasnici su suprostavljeni jedni drugima i prepušteni međusobnim“natezanjima“. Predstavnici  vlasti ništa konkretno nisu predložili, osim prijedloga da udruge dostave sudsku praksu koju smatraju  relevantnom za rješavanje problema (kao da ministarstva koja sudjeluju u radu radne skupine nemaju stručne službe koje su mogle i trebale prikupiti sve podatke). Jedan od razloga očitog nesnalaženja u ovoj važnoj materiji je i u tome što sporni Zakon o najmu donosi Ministarstvo graditeljstva iako se radi o pravnoj problematici  koju bi po logici stvari trebalo rješavati Ministarstvo pravosuđa i eventualno uprave jer se stanarsko pravo donosilo u upravnom postupku.\nSramotno je da sve ove godine država nije smogla snage sakupiti sve  relevantne (i nužne), podatke o npr.točnom broju takvih stanova i stanara, socijalnoj strukturi stanara, dobnim skupinama kojima pripadaju, broju obiteljskih domaćinstava (gruba procjena je da ima oko 3.700 domaćinstava, odnosno, cca 12.000 stanara).Popis stanovništva kojim se prikupljanje takvih podataka moglo riješiti uopće nije „poznavao“kategoriju stanara sa stanarskim pravima  u privatnim stanovima. \nNemamo podatke koliko je tzv.originarnih vlasnika, odnosno njihovih nasljednika (po nekim podacima ima ih samo 7%, od ukupnog broja vlasnika); nemamo podatke  koliko je vlasnika i članova njihovih obiteljskih domaćinstava iskoristilo pravo otkupa stanova po Zakonu o otkupu stanova na kojima postoji stanarsko pravo..\nNakon donošenja presude Europski sud za ljudska prava (u daljem tekstu ESLJP) ,u predmetu  Statilleo, forisira se prijedlog da se nominalnim vlasnicima izvrši povrat stanova,a stanare iseli, međutim, nejasno je pod kojim uvjetima.  \nESLJP nije u presudi Statilleo rekao na koji način Republika Hrvatska mora mijenjati zakonodavni okvir jer ona u tome uživa slobodu, ali je jasno naveo da taj novi zakonodavni okvir mora uspostaviti ravnotežu između najmodavaca i države, a ne između interesa najmodavaca i zaštićenih najmoprimaca.\nDosadašnjim zakonodavnim modelom iz ZIDZNS (Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o najmu stanova), država je teret stambene reforme koji je prethodno bio na najmodavcima sada prevalila na zaštićene najmoprimce i zaštićene podstanare, a koji je s obzirom na njihovu prosječnu starosnu dob te prosječno zdravstveno i imovno stanje pretjeran i neproporcionalan teret (prosjek godina je cca preko 65 godina).\nPuko »frazeološko« pozivanje na jednu sudsku odluku, premda ona načelno ukazuje na potrebu poduzimanja općih mjera, nije dostatno obrazloženje za zakonski prijedlog kojim se prava zaštićenih najmoprimaca potpuno zanemaruju, sve do njihovog \n-2-\nukidanja, čak i bez ikakve, kamoli pravične naknade, a da pritom nije adekvatno provedena procjena učinaka propisa na temeljna ljudska prava i slobode.\nStanarsko pravo je predstavljalo imovinsko pravo sa stvarnopravnim učincima (trajno korištenje i neograničeno naslijeđivanje stanarskog prava svih članova obiteljskog domaćinstva). \nRH"}},"Primljeno na znanje","Budući da se u ovoj fazi zakonodavne procedure radi tek o izradi prethodne procjene učinaka  koje bi Zakon mogao proizvesti, komentar će se uzeti u obzir prilikom izrade nacrta prijedloga Zakona koji će također biti objavljen na javnom savjetovanju, te će zainteresirana javnost imati prilike dati komentare  i na konkretne zakonske odredbe."]