{"text_format":"2","workbook":"xls","n_sheets":1,"sheets":["EConReport"],"not_rendered":{"charts":0,"images":0,"macros":0,"external_links":0,"defined_names":0,"comments":0,"pivot_tables":0},"unopened":[],"bounds":{"document_bytes":16777216,"sheet_cells":100000,"run_cost":"one","rows_first":2000,"rows_last":500,"rows_between":2000,"halvings":0,"cell_chars":16384,"cell_head_chars":4096},"cells_cut":0,"cells_raw":0,"read":"whole","date_system":"1900","formulas":"cached_only"}

{"sheet":"EConReport","index":0,"n_rows":7,"n_cols":6,"rows_kept":7,"cut":false,"hidden":false,"merged":[[0,0,0,5]],"flags":["formulas_cached_only"]}
["Izvješće o provedenom savjetovanju - Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reviziji"]
[]
["Redni broj","Korisnik","Isječak","Komentar","Status odgovora\n","Odgovor"]
[1,"HRVATSKA GOSPODARSKA KOMORA","NACRT PRIJEDLOGA ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REVIZIJI, S NACRTOM KONAČNOG PRIJEDLOGA ZAKONA","Članovi Zajednice izdavatelja HGK isitiču sljedeći komentar: \n\n\"Prilikom ovih izmjena važećeg Zakona o reviziji nužno je sagledati oportunost daljnjeg postojanja odredbi koje propisuju obvezu zajedničke revizije za određene poduzetnike. Ovim putem ukazujemo na izuzetnu administrativnu i financijsku preopterećenost poduzetnika koja je zajedničkom revizijom nastala.\nOvdje se u prvom redu misli na odredbu članka 43. stavak 2. Zakona o reviziji koja, za subjekte od javnog interesa koji zapošljavaju prosječno više od 5.000 radnika tijekom poslovne godine u Republici Hrvatskoj te imaju aktivu veću od 829.500.000,00 eur na zadnji dan poslovne godine, propisuje obvezu ugovaranja revizije s više revizorskih društava. Od navedene obveze izuzeti su subjekti od javnog interesa čije je poslovanje propisano posebnim zakonom, kojima je propisana tek diskrecijska mogućnost ugovaranja revizije s više revizorskih društava. To su, u smislu Zakona o računovodstvu, subjekti od javnog interesa definirani člankom 3. točka 2. podtočka 2.-14. odnosno banke, osiguravajuća društva, leasing društva, investicijski i mirovinski fondovi i ostale financijske institucije, bez obzira ispunjavaju li kriterij veličine aktive i/ili broja zaposlenih.\n\nTakođer, člankom 43. stavak 4. Zakona o reviziji od navedene obveze izuzeta je kategorija subjekata od javnog interesa koji su ovisno društvo matičnog društva sa sjedištem u drugoj državi članici ako u ukupnoj konsolidiranoj aktivi matičnog društva sudjeluju s manje od 50 posto (primjerice HT d.d.). Bez obzira što izuzeta društva samostalno ispunjavaju kriterij aktive i/ili broja zaposlenih, isti nisu obveznici ugovaranja revizije s više revizorskih društava jer im je matično društvo u nekoj drugoj državi članici, pa čak i bez obzira što u državi matici ne postoji takva zakonska obveza.\n\nDakle, obveza ugovaranja revizije s najmanje dva neovisna revizorska društva uvedena je samo za određene subjekte od javnog interesa - u realnosti samo za manji broj od ukupnog broja subjekata od javnog interesa (prema dostupnim podacima iz FINA-e za 2022. godinu: 235 obveznika su subjekti od javnog interesa, pri čemu su 16 subjekata od javnog interesa obveznici su zajedničke revizije), koji se stavljaju u financijski i administrativno teži položaj u odnosu na sve ostale subjekte od javnog interesa čijim se financijskim izvještajima bez jasne podloge poklanja više povjerenja u odnose na subjekte od javnog interesa za koje je takva obveza propisana.\n\n Stoga, skrećemo pažnju da se zadržavanjem obveze na zajedničku reviziju određenim hrvatskim poduzetnicima otežava poslovanje na dvostruki način:\n\n- takva obveza značajno povećava iznos revizijskih naknada koje na godišnjoj razini takav poduzetnik mora snositi,\n- povećan angažman zaposlenika takvog poduzetnika obzirom da takva obveza uključuje i potrebu dodatnog angažmana pravne i računovodstvene službe, timova korporativnog izvještavanja i konsolidacije te timova lokalnih računovodstva i kontrolinga, jer isti faktički moraju surađivati s dva neovisna revizora, koje se nije se pokazala kao osigurač sigurnijeg provođenja revizije niti je nositelj veće vrijednosti za korisnike financijskih izvještaja.\n\nTakođer, važno je istaknuti i postojanje zakonskog ograničenja pružanja nerevizorskih usluga (npr. porezno savjetovanje) pri čemu činjenica da društvo angažira dva revizora istodobno te još i k tome i revizora izvještaja o održivosti poduzetnika, znači da mu ostaje manje onih revizorskih društava koje može angažirati za nerevizorske usluge.\n\n Slijedom svega navedenog, apeliramo na ukidanje obveze na provođenje obvezne zajedničke revizije propisane člankom 43. stavak 2. Zakona o reviziji za subjekte od javnog interesa sa sjedištem matičnog društva u Republici Hrvatskoj koji zapošljavaju prosječno više od 5000 radnika tijekom poslovne godine u Republici Hrvatskoj i/ili imaju aktivu veću od 829.500.000,00 eura na zadnji dan poslovne godine na konsolidiranoj osnovi.\n\nOdređene članice EU već su prepoznale potrebu preispitivanja zakonske obveze za zajedničkom revizijom, primjerice Danska, koja je ukinula obveza provođenja zajedničke revizije smatrajući da ista donosi više troškova, a nepotrebne kompleksnosti.\n\nOsim toga, ovom prilikom želimo skrenuti pažnju na odredbu članka 64. važećeg Zakona o reviziji, koji propisuje da isto revizorsko društvo može obavljati zakonsku reviziju subjekata od javnog interesa najviše sedam uzastopnih godina. Uslijed činjenice da postoji niz usluga koje revizori financijskih izvještaja ne smiju pružati, za te usluge na raspolaganju ostaju ostala revizorska društva, koja su pak tada u sukobu interesa za obavljanje usluga revizije i prijavu na natječaj za izbor revizora, radi čega bi produljenje maksimalnog angažmana sa 7 na 10 godina značajno ublažilo izazove takvog tipa.\"","Nije prihvaćen","Poštovani, zahvaljujemo na komentaru. \n\nObveza zajedničke revizije unesena je u Zakon o reviziji („Narodne novine“, broj 127/17.). Koristi od obavljanja zajedničke revizije mogu se kvalitativno podijeliti u četiri najvažnije grane:\n– pozitivan utjecaj na makroekonomsku politiku,\n– jačanje neovisnosti i objektivnosti,\n– veća kvaliteta revizorskog rada i\n– veća tehnička znanja.\nOd koristi za makroekonomsku politiku najvažnije je istaknuti kako je obveza zajedničke revizije jedini dokazani mehanizam kojim se malim i srednjim revizorskim društvima omogućuje ulazak i konkurentnost na tržištu tzv. 'Velike četvorke' (eng. 'Big 4') revizorskih društava. Također, zajednička revizija u značajnoj mjeri potiče konkurenciju između velikog broja revizorskih društava iz različitih gospodarskih i kulturnih sredina, što rezultira sa više inovacija i boljim odgovorom na potrebe tržišta obavljanja revizorskih usluga. Ništa manji značaj nema niti smanjenje rizika u slučajevima eventualnih znatnih poremećaja u samom konceptu tzv. Big4, odnosno normalno funkcioniranje tržišta i u slučajevima prestanka rada nekih od revizorskih društava Big4.\n\nNadalje, obveza zajedničke revizije uvelike pridonosi jačanju neovisnosti i objektivnosti ovlaštenih revizora i revizorskih društava, kao najvažnijih značajki njihovog djelovanja. Mogućnošću uzajamne provjere rada ovlaštenih revizora, koncept zajedničke revizije osnažuje neovisnost ovlaštenih revizora, pridržavanje načela profesionalne etike i njihovu skeptičnost. Također, smanjuje se rizik da revizorsko društvo postane pretjerano ovisno o jednom klijentu, u smislu značajne prijetnje neovisnosti ovlaštenog revizora ili revizorskog društva. U slučajevima neslaganja u mišljenjima revizora i subjekta od javnog interesa oko pitanja važnih za zakonsku reviziju, revizorsko društvo u slučaju zajedničke revizije ima dodatnu potporu u vidu mišljenja još jednog revizorskog društva.\n\nCilj obveze ugovaranja zajedničke revizije je ostvarivanje ravnoteže između javnog interesa (povećanje kvalitete financijskih izvještaja, zaštita dioničara, jačanje povjerenja građana i investitora u iste) i zaštite prava subjekata od javnog interesa kao adresata iz važećeg Zakona o reviziji.                                                                                                                                                   \nVezano za trajanje revizijskog angažmana kod subjekata od javnog interesa ističemo kako je člankom 64. Zakon o reviziji već propisano da isto revizorsko društvo može obavljati zakonsku reviziju subjekta od javnog interesa najviše deset uzastopnih godina, osim ako posebnim propisom nije drukčije uređeno. Slijedom toga, predmetni prijedlog je već obuhvaćen važećim zakonskim rješenjem."]
[2,"HRVATSKA GOSPODARSKA KOMORA","NACRT PRIJEDLOGA ZAKONA O IZMJENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REVIZIJI, S NACRTOM KONAČNOG PRIJEDLOGA ZAKONA","Članovi Udruženja investicijskih i mirovinskih fondova HGK  predlažu da se, sukladno recitalu (24) i članaku 39. stavke 3. - 4. Direktive 2014/56,  dopuni članka 65. stavku 10. Zakona o reviziji na način da se propiše kako su od obveze uspostave revizijskog odbora izuzeti otvoreni i alternativni investicijski fondovi kao i njihova društva za upravljanje (DZU i UAIF) kada imaju uspostavljen nadzorni odbor, odnosno drugo tijelo ili tijela koja obavljaju jednake funkcije kao revizijski odbor te da se revidira iznimka iz članka 65. stavka 7. Zakona o reviziji u kontekstu izmjena i dopuna predviđenih u članku 30. Nacrtu ZAIF. \n\nU prilog predloženoj izmjeni navodimo sljedeće činjenice:\n- sadržaj recitala (24) Direktive 2014/56 izričito od obveze uspostave revizijskog odbora izuzima UCITS i AIF, ali također i upućuje na činjenicu da njihova društva za upravljanje (DZU i UAIF) djeluju u strogom regulatornom okruženju iz čega posljedično može proizaći da zbog značajnih regulatornih zahtjeva revizijski odbor DZU i UAIF-a nije nužan; \n- nadalje, članka 39. stavak 4. Direktive 2014/56 upućuje da države članice mogu zahtijevati ili dopustiti subjektu od javnog interesa da nema revizijski odbor kada takav subjekt ima tijelo ili tijela koja obavljaju jednake funkcije kao revizijski odbor, što predstavlja pravni okvir za donošenje iznimke u odnosu na DZU i UAIF-ove na razini pojedine države članice, a koji imaju uspostavljen nadzorni odbor;\n- iz članka 40. Zakona o alternativnim investicijskim fondovima (dalje: ZAIF) i članka 34. Zakona o otvorenim investivijskim fondovima s javnom ponudom (dalje: ZOIFJP) proizlazi da gotovo sva DZU i UAIF-ovi moraju imati uspostavljen nadzorni odbor (osim UAIF-ova osnovanih kao d.d. koji se isključivo nude profesionalnim ulagateljima);\n- u članku 65. stavku 1. Zakona o reviziji navodi se da revizijski odbor može biti i odbor nadzornog odbora odnosno upravnog odbora subjekta koji je predmet revizije. Kako nadzorni odbor DZU i UAIF-a i tako u okviru svojih ovlasti i odgovornosti sukladno članku 46. stavku 1. točki 4. ZOIFJP-a i članku 51. stavku 1. točki 4. ZAIF-a odlučuje o davanju suglasnosti na financijske izvještaje te o njima pisanim putem izvještava glavnu skupštinu ili skupštinu društva, nije jasan benefit da te iste izvještaje, isti članovi nadzornog odbora ponovno odobravaju u funkciji revizijskog odbora;\n- predloženim izmjenama i dopunama u Nacrtu ZAIF-a predviđa se regulatorno rasterećenje UAIF-ova na način da se isti oslobode uspostave nadzornog odbora kada upravljaju AIF-ovima u koje ulažu profesionalni i/ili kvalificirani ulagatelji, a bez izmjena odredbi vezanih za revizijski odbor primjena navedene odredbe neće dovesti do regulatornog rasterećenja UAIF-ova, već dapače do povećanja njihovih obveza u odnosu na zahtjeve vezane uz revizijski odbor kako je prethodno opisano;\n- među članicama Grupacije AIF-a i Grupacije UCITS fondova, u proteklom se periodu često povlači nedoumica u odnosu na to primjenjuje li se iznimka iz članka 65. stavka 10. Zakona o reviziji osim na otvorene i alternativne investicijske fondove i na njihova društva za upravljanje;\n- regulativa kojom se uređuje rad investicijskih fondova i njihovih društava za upravljanje, odnosno ZOIFJP te ZAIF, ne predviđaju ustrojavanje revizijskog odbora kao temeljne organe DZU i UAIF;\n- DZU i UAIF-ovi značajni su subjekti na tržištu kapitala, a koji su značajno administrativno i troškovno opterećeni. Svako administrativno i troškovno rasterećenje doprinosi optimizaciji poslovanja takvih društava, a time posredno i samom razvoju tržišta kapitala\n\nSlijedom navedenoga članice su mišljenja da na tržištu postoji potreba, kao i regulatorni okvir unutar kojeg bi se mogla uspostaviti iznimka da DZU i UAIF-ovi ne moraju imati uspostavljeni revizijski odbor, pa ni kao odbor nadzornog odbora, kada imaju uspostavljen odbor tijelo ili tijela koja obavljaju jednake funkcije kao revizijski odbor.","Prihvaćen","Poštovani, zahvaljujemo na komentaru. \n\nNacrt prijedloga zakona je dorađen."]
[3,"HRVATSKA OBRTNIČKA KOMORA","IV. PRIJEDLOG ZA DONOŠENJE ZAKONA PO HITNOM POSTUPKU,\nČlanak 6.","Hrvatska obrtnička komora naglašavala je prilikom donošenja navedenog čl. 14.e. (03/2024.) da se programima na tržištu edukacija za područje vezano uz direktivu o održivosti provodi najmanje 60 sati, te da je za stalno stručno usavršavanje u području svih dodatnih revizorskih usluga predviđeno premalo, točnije 10 sati godišnje (30 sati unutar tri godine). Smatrali smo isto nedovoljnim za izuzetno važno izvješće o održivosti, te je odgovoreno kako će se prijedlog u vezi povećanja sati stalnog stručnog usavršavanja za one ovlaštene revizore koji imaju odobrenje za rad za obavljanje dodatnih revizorskih usluga razmotriti. Isto je bilo izrazito važno posebno radi svih onih obrtnika i drugih pravnih osoba koje su godinama ulagale u svoje znanje, te ovakvim izmjenama postale samo vanjski suradnici revizorskim društvima.\n\nHitne izmjene Zakona o reviziji (nacrt je bio na e-savjetovanju samo 10 dana) u studenom 2024. godine iznjedrio je slijedeću izmjenu u čl. 80.:\n(1) Ovlaštenim revizorima kojima će Ministarstvo financija izdati odobrenje za rad za obavljanje provjere izvještaja o održivosti prvo razdoblje stalnog stručnog usavršavanja iz područja održivosti započinje 1. siječnja 2026. i traje do 31. prosinca 2027. u kojem ovlašteni revizor ima obvezu stalno se stručno usavršavati u trajanju od 30 sati.\nSukladno navedenom, smatramo da je 5 sati na godišnjoj razini vrlo niska razina obveznog stručnog usavršavanja, osobito zbog složenosti provjere izvještaja o održivosti. Predlažemo da ostane na dosadašnjih 10 sati jer bi sve ispod toga vodilo slabljenju stručnih standarada i riziku za kvalitetu revizorskih usluga. Isto tako smatramo da je usavršavanje od 10 sati u skladu s IFAC, IES standardima, posebno IES 8 koji zahtijeva kontinuirani razvoj specijaliziranih kompetencija u novim područjima revizijske prakse kao i u skladu sa prakso drugih zemalja.","Nije prihvaćen","Poštovani, zahvaljujemo na komentaru.\nPrijedlog nije prihvaćen uzimajući u obzir kako se želi osigurati  proporcionalan pristup u skladu s prijedlogima Europske komisije i reformama koje se provode u području izvještavanja o održivosti objavljenje u okviru Omnibus paketa rasterećenja iz veljače 2025."]
[4,"ANAMARIJA PETRIČEVIĆ","IV. PRIJEDLOG ZA DONOŠENJE ZAKONA PO HITNOM POSTUPKU,\nČlanak 8.","Zakon o reviziji u čl. 41. propisuje da obveznici zakonske revizije imenuju revizorsko društvo za zakonsku reviziju i sklapaju ugovor o reviziji najkasnije tri mjeseca prije završetka poslovne godine koja prethodi poslovnoj godini čiji su godišnji financijski izvještaji predmet ugovora o reviziji, na način predviđen zakonom kojim se uređuju trgovačka društva.\n\nPoslovna godina 2025. je prijelazna godina, kada se u istom roku imenuje revizorsko društvo za poslovnu 2025. i 2026. godinu. Rok za imenovanje revizora i sklapanje ugovora o reviziji je 30. rujna 2025. godine.\n\nMeđutim, sukladno Zakonu o leasingu, leasing-društvo dužno je izvijestiti HANFA-u o revizorskom društvu kojeg je izabralo za obavljanje revizije financijskih izvještaja za poslovnu godinu na koju se revizija odnosi najkasnije u roku od osam dana od dana održavanja skupštine leasing-društva na kojoj je donesena odluka o izboru.\n\nTakođer, sukladno Pravilniku o reviziji izvještaja leasing društva propisano je kako slijedi (obveza u stavku 3.) :\n(1) Skupština leasing društva donosi odluku o izboru i imenovanju revizorskog društva koje će obaviti reviziju godišnjih financijskih izvještaja i drugih izvještaja za potrebe Agencije najkasnije do 30. rujna poslovne godine na koju se revizija odnosi.\n(2) Leasing društvo dužno je izvijestiti Agenciju o revizorskom društvu iz stavka 1. ovoga članka najkasnije u roku od osam dana od dana održavanja skupštine leasing društva na kojoj je donesena odluka o izboru i imenovanju.\n(3) Kao dokaz o poštivanju odredbe članka 74. stavka 8. Zakona, pri dostavljanju izvješća iz stavka 2. ovog članka, leasing društvo dužno je izvijestiti Agenciju o visini ukupnih prihoda revizorskog društva ostvarenih u protekloj godini i prihoda ostvarenih obavljanjem revizije tog leasing društva u protekloj godini.\n(4) Leasing društvo je dužno dostaviti izvješća iz stavka 2. i 3. ovoga članka na način i u skladu s Tehničkom uputom za korištenje servisa unosa WEB obrazaca i dostavu dokumentacije u elektroničkom obliku i Uputom za popunjavanje WEB obrazaca za leasing društva.\n\nImajući u vidu navedeno, odnosno da je obveza leasing društva da sukladno Zakonu o reviziji imenuje revizore za 2026. godinu najkasnije do 30. rujna 2025. godine, leasing društvo tada nije u mogućnosti ispuniti i obvezu iz čl. 74. st. 8. Zakona o leasingu, koji propisuje da revizorsko društvo ne može preuzeti niti mu leasing-društvo može povjeriti obavljanje revizije svojih financijskih izvještaja ako je to revizorsko društvo u prethodnoj godini više od polovine svojih ukupnih prihoda ostvarilo obavljanjem revizije financijskih izvještaja leasing-društva. \n\nSlijedom toga, imajući u vidu da su navedeni propisi u koliziji, nužno je uskladiti članak 41. Zakona o reviziji sa Zakonom o leasingu odnosno pratećim pravilnikom.","Primljeno na znanje","Poštovani, zahvaljujemo na komentaru. \n\nS obizrom da je Zakon o reivziji krovni zakon kojim se uređuje imenovanje revizorskog društva, navedena problematika adresirat će se prilikom izmjena Zakona o leasingu."]