{"text_format":"2","workbook":"xls","n_sheets":1,"sheets":["EConReport"],"not_rendered":{"charts":0,"images":0,"macros":0,"external_links":0,"defined_names":0,"comments":0,"pivot_tables":0},"unopened":[],"bounds":{"document_bytes":16777216,"sheet_cells":100000,"run_cost":"one","rows_first":2000,"rows_last":500,"rows_between":2000,"halvings":0,"cell_chars":16384,"cell_head_chars":4096},"cells_cut":0,"cells_raw":0,"read":"whole","date_system":"1900","formulas":"cached_only"}

{"sheet":"EConReport","index":0,"n_rows":28,"n_cols":6,"rows_kept":28,"cut":false,"hidden":false,"merged":[[0,0,0,5]],"flags":["formulas_cached_only"]}
["Izvješće o provedenom savjetovanju - Prijedlog pravilnika o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja civilnih ročnika za stjecanje ključnih vještina i razine spremnosti obveznika civilne službe"]
[]
["Redni broj","Korisnik","Isječak","Komentar","Status odgovora\n","Odgovor"]
[1,"CENTAR ZA MIROVNE STUDIJE","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja","Centar za mirovne studije ističe da je Prijedlog pravilnika o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja civilnih ročnika izvedbeni i pedagoško-operativni dokument koji u potpunosti ovisi o normativnim rješenjima predviđenima u prethodnim uredbama o civilnoj službi. Upravo zbog te ovisnosti, iznimno je važno da program osposobljavanja bude utemeljen na jasnom civilnom, mirovnom i nenasilnom okviru, koji je u skladu s ustavnim pravom na prigovor savjesti.\n\nMeđutim, Pravilnik koristi terminologiju poput „ključne vještine” i „razina spremnosti” bez jasnog razgraničenja od vojnog ili sigurnosno-militariziranog diskursa. Takvo ideološko uokviravanje nosi rizik da se program osposobljavanja konceptualno približi vojnoj logici, čime se zamagljuje temeljna svrha civilne službe kao stvarno civilne alternative vojnoj obvezi. Izostaje eksplicitno naglašavanje vrijednosti nenasilja, mirovnog djelovanja, solidarnosti i društvene korisnosti, koje bi trebale činiti temelj programa osposobljavanja za osobe koje se pozivaju na prigovor savjesti.\n\nPravilnik ne razrađuje način na koji će se program osposobljavanja prilagoditi različitim moralnim, etičkim i svjetonazorskim uvjerenjima civilnih ročnika, niti osigurava da sadržaj osposobljavanja bude u potpunosti oslobođen elemenata vojne hijerarhije, discipline ili logike zapovijedanja. Time se otvara prostor za implicitno potkopavanje prava na prigovor savjesti, iako se to ne čini izravno normativnim odredbama.\n\nSmatramo da je nužno da Pravilnik jasno i nedvosmisleno potvrdi civilni, nenasilni i mirovni karakter programa osposobljavanja te da se terminološki i sadržajno distancira od vojnog diskursa. Program osposobljavanja mora služiti razvoju društveno korisnih, solidarnih i civilnih vještina, a ne reproduciranju modela spremnosti i discipline koji su nespojivi s temeljnim pravom na prigovor savjesti."]
[2,"MARIN ORDULJ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja","Predloženi pravilnik sadržajno briše smisao instituta priziva savjesti jer civilnu službu militarizira simbolički, organizacijski i hijerarhijski, čime se krši članak 47. Ustava RH i standardi Europske konvencije o ljudskim pravima. Ako je civilna služba dulja, stroža, s dodanim \"odgojnim\" elementima, prvilnik predstavlja svojevrsni kazneni tretman svjetonadzora što je zabranjeno zakonima RH, preciznije Zakonom o suzbijanju diskriminacije i praksama Ustavnog suda RH."]
[3,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 1.","Cjelokupni Pravilnik osmišljen je tako da civilnu službu učini težom i neugodnijom od vojne službe, s ciljem odvraćanja (deterrence). Vojni ročnici imaju plaću, beneficije i jasnu svrhu obuke. Civilni ročnici ovim Pravilnikom dobivaju 'zatvor', besplatni rad i ponižavanje.\n\nPrema presudi Chitos v. Greece, država ne smije koristiti alternativnu službu kao kaznu za one koji ne žele u vojsku. Ovakav nesrazmjer u teretu obveza predstavlja diskriminaciju na temelju uvjerenja (članak 14. EKLJP)."]
[4,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 2.","Pravilnik ne propisuje obvezu fizički odvojenih spavaonica i sanitarnih čvorova za muškarce i žene. U kontekstu prisilnog 24-satnog boravka, mješoviti smještaj predstavlja ozbiljan rizik za privatnost i sigurnost (čl. 8. EKLJP). Nužno je normativno osigurati odvojene prostore kako bi se spriječilo uznemiravanje i osiguralo dostojanstvo svih ročnika."]
[5,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 3.","Odredbe članaka 3. i 7. koje propisuju vojne rituale (postrojavanje, smotra, pozdrav zastavi) za civilne ročnike predstavljaju izravno kršenje standarda iz presude ESLJP-a Adyan and Others v. Armenia (br. 75604/11, § 67). Sud je utvrdio da alternativna služba mora biti 'istinski civilna' (genuinely civilian) i ne smije imati 'odvraćajući ili kazneni karakter'.\n\nPrisiljavanje osoba koje su uložile prigovor savjesti (upravo radi odbijanja vojne subordinacije) na sudjelovanje u paravojnim ceremonijama predstavlja ponižavanje njihovih uvjerenja i 'forum internum' (čl. 9. EKLJP). U predmetu Thlimmenos v. Greece (br. 34369/97), Sud nalaže da se osobe u bitno različitim situacijama (civili vs. vojnici) ne smiju tretirati na isti način. Ovi rituali nemaju nikakvu funkcionalnu svrhu u civilnoj zaštiti osim discipliniranja i ponižavanja ročnika, čime se civilna služba pretvara u 'kaznenu bojnu' bez oružja."]
[6,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 4.","Iako je razumljivo da se slobodne aktivnosti ne mogu odvijati tijekom obuke, formulacija da se pravo na njih ostvaruje 'u skladu s rasporedom' ne smije se tumačiti kao pravo voditelja da određuje sadržaj slobodnog vremena.\n\nPostoji rizik da se pod krinkom 'rasporeda' slobodno vrijeme (koje bi trebalo biti vrijeme autonomije ročnika) pretvori u 'organizirano slobodno vrijeme' (npr. obvezno gledanje TV-a, zabrana boravka u sobi). Prema praksi ESLJP-a (Moiseyev v. Russia), lišavanje osobe svake autonomije u organizaciji vlastitog vremena, čak i u detenciji, pridonosi stvaranju osjećaja bespomoćnosti i tjeskobe. Nužno je osigurati da u terminu predviđenom za odmor ročnici imaju potpunu autonomiju izbora aktivnosti (čitanje, odmor, molitva, druženje), bez intervencije voditelja, osim ako se narušava kućni red."]
[7,"PUČKI PRAVOBRANITELJ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 6.","Članak 6. stavak 1. Prijedloga pravilnika propisuje da se prehrana odvija u blagovaonicama prema rasporedu dnevnih obroka i utvrđenom redoslijedu. Osim ove odredbe, Prijedlog pravilnika ne regulira detaljnije prehranu civilnih ročnika, a samim time ne spominje prilagodbu prehrane različitim potrebama, pri čemu osobito ističemo potrebu poštivanja eventualnih vjerskih zahtjeva. Pritom ukazujemo da Pravilnik o prehrani pripadnika oružanih snaga RH u  čl. 19. propisuje da se vrsta i izbor jela prilagođava intenzitetu aktivnosti koju provode pripadnici Oružanih snaga, godišnjem dobu i sezonskim namirnicama, podneblju i temperaturi te kulturološkim i vjerskim prehrambenim navikama. Slijedom navedenog, predlažemo i prehranu civilnih ročnika koji obavljaju službu sukladno čl. 24. st. 2. Zakona o  obrani regulirati na sličan način. Stoga, ukoliko se o prehrani neće donositi zaseban podzakonski akt, predlažemo u Prijedlog pravilnika uvrstiti odredbu koja će ovo propisati na sličan način."]
[8,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 6.","Pravilnik ne predviđa prilagodbu prehrane vjerskim i etičkim uvjerenjima ročnika. Prema presudi Jakóbski v. Poland (br. 18429/06, 2010.), država je dužna osigurati posebnu prehranu (bezmesnu, košer, halal) osobama koje su pod njezinim nadzorom, ako to nalaže njihova vjera ili savjest.\n\nBudući da je ročnicima zabranjen izlazak i nabava vlastite hrane, uskrata prilagođene prehrane prisiljava ih da biraju između gladi i kršenja vlastite savjesti, što je izravna povreda članka 9. EKLJP."]
[9,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 7.","Prisiljavanje osoba koje su uložile prigovor savjesti (upravo radi odbijanja vojne subordinacije) na sudjelovanje u paravojnim ceremonijama predstavlja ponižavanje njihovih uvjerenja i 'forum internum' (čl. 9. EKLJP). U presudi Adyan and Others v. Armenia (br. 75604/11, § 67), ESLJP je utvrdio da alternativna služba mora biti 'istinski civilna' (genuinely civilian) i ne smije imati 'odvraćajući ili kazneni karakter'.\n\nU predmetu Thlimmenos v. Greece (br. 34369/97), Sud nalaže da se osobe u bitno različitim situacijama (civili vs. vojnici) ne smiju tretirati na isti način. Ovi rituali nemaju funkcionalnu svrhu u civilnoj zaštiti osim discipliniranja i ponižavanja ročnika, čime se civilna služba pretvara u 'kaznenu bojnu' bez oružja.\n\nPrisilno iskazivanje patriotizma kroz vojnu formu je nespojivo s demokratskim društvom i prigovorom savjesti. Ovakva praksa ne samo da krši osnovna ljudska prava, već također kvari temeljni duh civilne zaštite."]
[10,"MARIN ORDULJ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 7.","Odredbe članaka 7. pravilnika uvode vojno-simboličke i hijerarhijske obrasce (postrojavanje, smotra, obvezni pozdrav zastavi i himni) koji nisu nužni ni razmjerni ciljevima civilne službe. Time se institut priziva savjesti sadržajno poništava, jer se civilna služba oblikuje kao militarizirana aktivnost, suprotno članku 47. Ustava RH i standardima Europskog suda za ljudska prava."]
[11,"ZORAN JARNI","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 7.","Da li i dežurni civilni ročnik ima pravo na naknadu plaće kao i dežurni voditelj osposobljavanja? Civilni ročnici su na obuci, a ne da dežuraju i rade poslove koje moraju obavljati djelatnici zaduženi za osposobljavanje."]
[12,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 9.","Nametanje 24-satnog dežurstva i čuvarske službe (čl. 9.-10.) civilnim ročnicima krši zabranu prisilnog rada iz članka 4. EKLJP. Prema standardu iz presude Van der Mussele v. Belgium (br. 8919/80, § 37), obveza postaje prisilni rad ako predstavlja 'nesrazmjeran teret' i nema edukativnu svrhu.\n\nKorištenje ročnika kao besplatne zamjene za profesionalne zaštitare i portire nije dio 'građanske obveze' već ekonomska eksploatacija. U predmetu Chitos v. Greece (2015), Sud je upozorio da alternativna služba ne smije biti nesrazmjerno tegobna u usporedbi s vojnom. Tjerati civile na noćna dežurstva i stražu bez oružja je sigurnosni rizik i zlouporaba njihova vremena namijenjenog obuci."]
[13,"MARIN ORDULJ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 9.","Uvođenje 24-satnog dežurstva bez jasnog radno-pravnog statusa (rad, pripravnost?), naknade, osiguranja i zaštite na radu predstavlja pravnu prazninu i potencijalno kršenje radnog i socijalnog zakonodavstva Republike Hrvatske."]
[14,"ZORAN JARNI","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 9.","Ako je civilni ročnik dežuran 24 sata ima li nakon toga pravo na slobodan dan? Bilo bi logično da ima. To dežurstvo civilnih ročnika je nešto što preuzimate od bivše vojske. Svašta rade , umjesto da su na obuci. Imate djelatnike koji moraju dežurati, a ne civilni ročnici."]
[15,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 10.","Nametanje 24-satnog dežurstva i čuvarske službe (čl. 9.-10.) civilnim ročnicima krši zabranu prisilnog rada iz članka 4. EKLJP. Prema standardu iz presude Van der Mussele v. Belgium (br. 8919/80, § 37), obveza postaje prisilni rad ako predstavlja 'nesrazmjeran teret' i nema edukativnu svrhu.\n\nKorištenje ročnika kao besplatne zamjene za profesionalne zaštitare i portire nije dio 'građanske obveze' već ekonomska eksploatacija. U predmetu Chitos v. Greece (2015), Sud je upozorio da alternativna služba ne smije biti nesrazmjerno tegobna u usporedbi s vojnom. Tjerati civile na noćna dežurstva i stražu bez oružja je sigurnosni rizik i zlouporaba njihova vremena namijenjenog obuci."]
[16,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 11.","Zabrana ponašanja koje 'vrijeđa moralne osjećaje' (čl. 11. st. 3) je arbitrarna i neustavna. Pojam 'moral' nije pravno definiran. U predmetu The Sunday Times v. UK, Sud zahtijeva da zakon bude predvidljiv (foreseeable).\n\nOvakva odredba omogućuje kažnjavanje ročnika za verbalni delikt ili izražavanje nekonformističkih stavova, što je u suprotnosti sa slobodom izražavanja zajamčenom člankom 10. EKLJP. U slučaju Yankov v. Bulgaria, Sud je zaštitio pravo zatvorenika na kritiku uprave. Ročnici ne smiju biti kažnjavani zbog 'povrede osjećaja' nadređenih."]
[17,"TANJA BABIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 11.","U predloženom pravilniku nisu osigurani mehanizmi pravne zaštite civilnih ročnika. Osim što se taksativno navodi što  sve ne predstavlja dopušteno ponašanje, ne postoje  tijela pravne zaštite ročnika od nedopuštenog ponašanja jednih prema drugima i od djelatnika civilne zaštite prema njima samima. S obzirom da je Ravnateljstvo civilne zaštite dio Ministarstva unutarnjih poslova nije definirano dali sindikati MUP-a imaju nadležnost i mogućnost zastupanja  u odnosu na civilne ročnike. Smatram potrebnim  doraditi Pravilnik i urediti pitanja disciplinske/stegovne  odgovornosti a posebno smatram potrebnim osigurati mogućnost da civilni ročnici imaju pravo podnositi pritužbe i predstavke svaki pojedinačno u dva stupnja , dakle kada  podnesak upućen neposrednom voditelju nije rješen povoljno po ročnika, da isti ima pravo tražiti preispitivanje takve odluke pred neovisnim tijelom unutar Ravnateljstva civilne zaštite ili MUP-a , dok podnošenje zahtjeva za preipitivanje odluke ne treba odgađati izvršenje odluke u prvom stupnju."]
[18,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 13.","Odredba članka 13. stavka 2. koja propisuje opću zabranu odlaska u mjesto prebivališta tijekom bolesti ('poštede'), te stavka 3. koji to dopušta samo kao 'iznimku' uz diskrecijsku 'suglasnost voditelja', pravno je neodrživa i potencijalno opasna za zdravlje.\n\nPrvo, ova odredba inverzira logiku civilnog bolovanja - umjesto da je kućna njega pravilo, ona postaje iznimka ovisna o volji voditelja. Drugo, uvjetovanje odlaska kući 'suglasnošću voditelja' (administrativne osobe) predstavlja nedopustivo miješanje u medicinsku struku. Ako liječnik obiteljske medicine odredi 'kućnu njegu' ili 'mirovanje', voditelj kampa nema medicinske kompetencije da tu preporuku de facto poništi zadržavanjem bolesnika u kolektivnom smještaju.\n\nEuropski sud za ljudska prava je u predmetu Juhnke v. Turkey naglasio zaštitu tjelesnog integriteta, a u predmetu Pellonpää v. Finland važnost privatnosti. Prisiljavanje bolesne osobe da boravi u vojarni, ovisno o arbitrarnoj procjeni voditelja, krši pravo na privatni život (čl. 8. EKLJP) i pravo na adekvatnu zdravstvenu skrb, jer kolektivni smještaj često ne može osigurati uvjete potrebne za oporavak (mir, higijena, dijetalna prehrana, njega obitelji)."]
[19,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 15.","Članak 15. propisuje izgled civilnih ročnika, no njegova pravna osnova izaziva sumnju zbog potencijalnih kršenja ljudskih prava.\n\nNaredba o brijanju i šišanju (čl. 15.) za civile je pravno neodrživa. U presudi Biržietis v. Lithuania (br. 49304/09, 2016., § 55-58), ESLJP je presudio da je zabrana nošenja brade čak i zatvorenicima kršenje članka 8. EKLJP (pravo na privatnost) ako nije nužna iz medicinskih razloga.\n\nU civilnoj zaštiti generalno ne postoje vojno-taktički razlozi koji bi opravdali ovakvo miješanje u osobni izgled; izuzetak se čini samo kada je to nužno za obuku koja zahtijeva nepropusnost opreme (npr. plinske maske). Inzistiranje na 'vojničkom izgledu' civila služi isključivo brisanju individualnosti i discipliniranju, što može narušiti samopouzdanje i motivaciju ročnika, te predstavlja obilježje ponižavajućeg postupanja (degrading treatment) u smislu članka 3. EKLJP (vidi Yankov v. Bulgaria).\n\nGeneralna zabrana nošenja brade tijekom cijelog trajanja službe, uključujući dane kada nema takve obuke ili vikende, je nesrazmjerna i krši čl. 8. EKLJP. Mjera mora biti vremenski i funkcionalno vezana uz konkretnu opasnost, a ne generalna estetska norma."]
[20,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 17.","Režim iz članka 17., koji ročnicima zabranjuje napuštanje objekta 120 sati tjedno (pon-pet), pravno predstavlja lišavanje slobode u smislu članka 5. EKLJP, a ne puko ograničenje kretanja. Prema kriterijima iz presude Guzzardi v. Italy (br. 7367/76, § 92-93), zatvaranje osoba u ograničeni prostor pod stalnim nadzorom, bez mogućnosti slobodnog odlaska, jest detencija.\n\nU predmetu Engel and Others v. the Netherlands, Sud je potvrdio da se 'vojna disciplina' ne može primjenjivati na civile. Budući da civilni ročnici nisu vojne osobe, njihovo zatvaranje u objekt bez sudske odluke i bez počinjenja kaznenog djela je teška povreda ustavnog prava na slobodu. Ovakvo ograničenje temeljnih prava podzakonskim aktom (Pravilnikom), a ne Zakonom, dodatno krši članak 16. Ustava RH."]
[21,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 18.","Žalba na postupanje voditelja podnosi se istom tom voditelju (čl. 18.), što je pravni nonsens. Članak 13. EKLJP zahtijeva da pravni lijek bude 'djelotvoran' u praksi i u zakonu, te da o njemu odlučuje tijelo neovisno o onome koje je počinilo povredu (Silver and Others v. UK).\n\nPotrebno je propisati mogućnost žalbe neovisnom civilnom povjerenstvu ili upravnom sudu, uz odgodni učinak u slučaju teških mjera (npr. zabrana izlaska)."]
[22,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 19.","Članak 19. omogućuje dežurnom voditelju (nestručnoj osobi) da naloži prisilno testiranje ročnika. Prema presudi Juhnke v. Turkey (br. 52515/99), prisilni medicinski pregled bez pristanka osobe predstavlja povredu tjelesnog integriteta iz članka 8. Konvencije.\n\nOdredba koja 'odbijanje testiranja' automatski izjednačava s krivnjom (st. 3) je protivna načelu presumpcije nevinosti. Također, apsolutna zabrana alkohola u slobodno vrijeme unutar objekta (gdje ročnici moraju boraviti prisilno) predstavlja prekomjernu kontrolu privatnog života odraslih osoba, suprotno standardima privatnosti u kolektivnom smještaju (Pellonpää v. Finland).\n\nPotpuna prohibicija za punoljetne osobe u njihovo slobodno vrijeme unutar objekta (koji im je privremeni dom) je mjera karakteristična za zatvore ili maloljetničke ustanove, a ne za civilnu službu."]
[23,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 20.","Postupak utvrđivanja štete (čl. 20.) u kojem 'nadređeni rukovoditelj' istovremeno tuži i presuđuje ne zadovoljava uvjete nepristranosti iz članka 6. EKLJP (Campbell and Fell v. UK, 1984).\n\nRočnici moraju imati pravo na neovisnu reviziju odluke o naknadi štete i pravo na pravnu pomoć, s obzirom na to da visoke novčane kazne mogu imati karakter kaznene sankcije. Trenutni prijedlog stvara inkvizicijski postupak unutar ustanove."]
[24,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 21.","Iako Pravilnik eksplicitno ne navodi pravo na pretragu ormara, kombinacija članka 7. (koji ovlašćuje voditelja na 'pregled urednosti opreme') i članka 21. (koji nalaže držanje opreme u ormarima) stvara pravnu prazninu koja implicira ovlast voditelja da otvara i pregledava ormariće radi provjere urednosti.\n\nU hijerarhijskim sustavima, ovakva neodređenost redovito dovodi do prakse samovoljnih pretraga ('pretresa') pod krinkom 'kontrole higijene ili urednosti'. Budući da ormarić u kolektivnom smještaju predstavlja jedini privatni prostor pojedinca (sadrži pisma, civilnu odjeću, osobne predmete), on uživa zaštitu članka 8. EKLJP.\n\nEuropski sud za ljudska prava (npr. u Pellonpää v. Finland) štiti tu sferu privatnosti. Stoga je nužno u Pravilnik ugraditi izričitu zabranu otvaranja ormarića bez nazočnosti korisnika, kako bi se ova implicirana ovlast ograničila i spriječila zlouporaba"]
[25,"FRANO MIŠKOVIĆ","Pravilnik o pravilima obavljanja civilne službe i programu osposobljavanja,\nČlanak 24.","Formulacija članka 24. o obvezi 'održavanja okoliša' je preširoka i pravno neodređena. Dok je održavanje osobne higijene i čistoće neposrednog životnog prostora (npr. spavaonice) uobičajena obveza korisnika smještaja, pojam 'održavanje okoliša objekata' može obuhvaćati opsežne fizičke radove (košnja trave, čišćenje snijega, uređenje hortikulture, odvoz glomaznog otpada) koji spadaju u domenu tehničke službe održavanja.\n\nBez jasnog ograničenja opsega, ova odredba omogućuje pretvaranje ročnika u besplatnu radnu snagu za komunalne poslove, što bi, prema standardima ESLJP-a (Stummer v. Austria), moglo prelaziti granicu uobičajenih građanskih dužnosti i prerasti u obvezan rad bez edukativne svrhe. Potrebno je precizirati da se obveza odnosi isključivo na održavanje čistoće nastale vlastitim korištenjem prostora, a ne na redovno tehničko održavanje nekretnine države."]