{"text_format":"2","workbook":"xls","n_sheets":1,"sheets":["EConReport"],"not_rendered":{"charts":0,"images":0,"macros":0,"external_links":0,"defined_names":0,"comments":0,"pivot_tables":0},"unopened":[],"bounds":{"document_bytes":16777216,"sheet_cells":100000,"run_cost":"one","rows_first":2000,"rows_last":500,"rows_between":2000,"halvings":0,"cell_chars":16384,"cell_head_chars":4096},"cells_cut":0,"cells_raw":0,"read":"whole","date_system":"1900","formulas":"cached_only"}

{"sheet":"EConReport","index":0,"n_rows":7,"n_cols":6,"rows_kept":7,"cut":false,"hidden":false,"merged":[[0,0,0,5]],"flags":["formulas_cached_only"]}
["Izvješće o provedenom savjetovanju - Savjetovanje sa zainteresiranom javnošću o Prijedlogu Okvira za poticanje i prilagodbu iskustava učenja te vrednovanje postignuća djece i učenika s teškoćama"]
[]
["Redni broj","Korisnik","Isječak","Komentar","Status odgovora\n","Odgovor"]
[1,"Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet Sveučilišta u Zagrebu","PRIJEDLOG OKVIRA ZA POTICANJE I PRILAGODBU ISKUSTAVA UČENJA TE VREDNOVANJE POSTIGNUĆA DJECE I UČENIKA S TEŠKOĆAMA","Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet sudjelovao je u stručnoj raspravi upućivanjem prijedloga u svrhu poboljšanja dokumenta radnoj skupini CKR. Pregledom dokumenta stavljenog na javnu raspravu (putem portala e-savjetovanje, rasprava otvorena 23.6.2016.) utvrđujemo kako su prijedlozi koje smo uputili radnoj skupini velikim dijelom uvršteni, dok su za one neuvrštene ponuđeni prihvatljivi odgovori i odgovarajuća argumentacija. S obzirom na navedeno, potvrđujemo podršku ovako oblikovanom dokumentu na javnoj raspravi (31.8.2016.)."]
[2,"Sanja Cmrečnjak","PRIJEDLOG OKVIRA ZA POTICANJE I PRILAGODBU ISKUSTAVA UČENJA TE VREDNOVANJE POSTIGNUĆA DJECE I UČENIKA S TEŠKOĆAMA","Poštovani, \nzahvaljujem Vam što ste me pozvali na savjetovanje. Drago mi je da mi se ukazala prilika da izrazim svoje mišljenje, kritike i savjete u vezi školovanja učenika s teškoćama. Moj stav proizašao je iz bogatoga višegodišnjeg iskustva u radu s učenicima s teškoćama. Zaposlena sam u Srednjoj strukovnoj školi Velika Gorica, profesorica sam hrvatskoga jezika. Prije četiri godine unaprijeđena sam u zvanje mentor. Ukupno imama 20 godina radnog staža koji sam ostvarila u strukovnoj školi. 15 godina radim s učenicima s teškoćama koji se školuju prema posebnom TES programu, za zanimanja pomoćni kuhar i slastičar te pomoćni instalater grijanja i klimatizacije. Imam punu satnicu. Nastavu održavam u tri razredna odjela TES programa te u trogodišnjim i četverogodišnjim redovnim programima. Posebno sam senzibilizirana za rad s učenicima s teškoćama. Stoga sam se i dalje usavršavala u tom područnjuu. Obavljam poslove osobnog pomagača na državnoj maturi (prošle i ove školske godine nisam mogla sudjelovati jer su moja djela polagala državnu maturu). Član sam Stručnog povjerenstva Ureda za procjenu psihofizičkog stanja djeteta na nivou Zagrebačke županije, za grad Veliku Goricu. Moji učenici, koji se školuju prema posebnom TES programu, postižu zapažene rezultate - najbolji literarni rad u kategoriji učenika s teš'koćama (na državnoj razini), predstave u kazalištu \"Trešnja\", sudjelovanje u \nprojektu \"Drugi\", hrvatske radiotelevizije, za koji su učenici snimili film o njima samima, dao \"drugima\" u današnjem društvu. I tako dalje. \nNakon 15 godina rada s učenicima s teškoćama, stekla sam uvid u njihove specifičnosti, osobnosti, interese. Što se tiče nastave hrvatskoga jezika, prepoznala sam što ih u tom predmetu zanima. Na žalost, propisani program ne slijedi njihove želje, potrebe, mogućnosti. Sprovodeći propisani program, uočila sam da im je on nezanimljiv što izaziva probleme, posebno kod učenika s ADHD poremećajem, čiju je pažnju teško privući nezanimljivim sadržajima. Isto je i s drugim učenicima. No, kad napravim odmak od propisanog programa te \"ubacim\" nešto drugo, ono za što pretpostavljam da će ih zanimati , učenici se zaintertesiraju, nastane ugodna i poticajna atmosfera u razredu, aktiviraju se, surađju. Primijetila sam da ih zanimaju priče. PČa im pričam. Zatim čitaju tekst, prilikom čega se oni vrlo zainteresiraju za čitanje na glas, sami se javljaju. I oni koji dobro čitaju, i oni koji slovkaju - naprosto se oslobode, potisnu sram, a na moju veliku radost, drugi im se ne rugaju. Nakon čitanja, sljedi samostalni rad - čitanje s razumijevanjem, zapisivanje odgovora na pitanja, tražeći ih iz ponuđenog tekstas. No, propisna čitanka nije zasićena tekstovima koji su njima zanimljivi. Vrlo su šturi pa se radnja priče ne može ni razviti. TAman kad se zainteresiraju, tekstu je kraj. Zadataka za interpretaciju teksta je vrlo malo, nisu adekvatni ili ih uopće nema. Neki su tekstovi doista infantilni, na razini djece nižih razreda osnovne škole, a kšto oni primjećuju pa su povrijeđeni (\"pa nismo mi mala djelca\"). Sve to skupa ne začuđuje, ako se uzme u obzir podatak da čitanku nije napisala osoba iz struke. Zato ni čitanka nije napisana po načelima struke. U TES programu školuju se djeca s raznim poteškoćama o mentalne, socijalne itd. U školi u kojoj radim najviše je djece koja su upućena u ovaj program zbog socijalne problematike u njihovim obiteljima. Zato smatram da sun oni dvostruko \"kažnjeni\". Osim obiteljske ptoblematike, zakinuti su i za primjereni oblik školovanja. Oni mogu puno više (a i željeli bi) od onoga što im pruža program i či9tanka. Vrlo su zadovoljni, pa i ponosni kada im ponudim zhtjevnije zadatke, pogotovo kada primijetenda je to gradivo iz redovnog programa. Naime, unutar jedne školske zgrade školuju se učenici po prilagođenom i po redovnom programu. Oni se često međusobno poznaju, još ioz osnovnih škola. Pa komuniciraju. no, to i nije uvijek tako jer se često događa da ih učenici redovnih programa degradiraju i diskriminiraju. Zašto ih i mi, odrasli (tzv. stručnjaci) degradiramo? \"Pa nismo mi debili\", i takva se rečenica često od njih čuje. \nDakle, smatram da je ovom obliku školovanja nužan novi program nastave hrvatskoga jezika i nova čitanka. Novi program trebao bi biti kombinacija redovnog programa trogodišnje strukovne škole i nekih dijelova dosadašnjeg TES programa. Uostalom, zašto ovim učenicima ne omogućiti i opću kulturu? Neshvatljivo je da ovi učenici završavaju srednjoškolsko obrazovanje, a  ne postoji niti jedna nastavna jedinica koja sadrži bilješku o piscu, kao ni ulomke iz bitnih književnih djela hrvatske i svjetske književnosti. To je nedopustivo i zbog toga što neki od njih nastavljaju školovanje. Naravno, ja se trudim nadomjestiti im dijelove gradiva koji nedostaju, ali pri tom se moram snalaziti na razne načine. Bilo bi prihvatljivije i jednostavnije kada bi to bilo zapisano u čitankama. Moje iskustvo pokazalo je da su im nastavne jedinice iz redovnog programa vrlo zanimljive. Naravno, prilagodim ih u skladu s   mogućnostima učenika, svodim ih na razinu priče. Npr. Danteov Pakao vrlo im je zanimljiv, pogotovo kada crtamo krugove pakla. Ili npr. Cervantesov Don Quijote. Književna djela hrvatske renesanse vrlo su zanimljiva kada ih prezentiram na razini priče. Npr. \"Ribanje i ribarsko prigovaranje\" zanimljivo im je djelo jer ispričam radnju koja se temelji na trodnevnom putovanju hrvatskim otocima (to radimo pomoću zemljopisne karte), o ljudima koji uživaju u ribarenju i međusobnom druženju. Kada se ovo djelo tako prezentira, onda im ono postaje blisko, nešto što prepoznaju i iz svakidašnjeg, vlastitog života. Želim reći da svako djelo može biti zanimljivo, ovisno o načinu kao se prezentira. .\nNe treba podcjenjivati ni dobnu skupinu. Npr., ulomak iz Kušanovog romana \"Koko i duhovi\" potpuno im je neprihvatljiv jer su to već radili u osnovnoj školi. Naime, naši učenici završili su osnovnu školu po prilagođenom programu, s time da su bili integrirani u razredne odjele prema redovnom programu. Dakle, oni su redovni program već upoznali. \nŠto se tiče nastave jezika (pravopis, gramatika, leksikologija), smatram da su potpuno nepotrebne neke nastavne jedinice (npr. vrste riječi, deklinacije, vrste rečenica itd.). Njima je to dosadno pa odbijaju suradnju. A i ja osobno ne vidim svrhu učenja tih nastavnih jedinica, ako se zapitamo o njihovoj opravdanosti za praktični budući život. Uostalom, i ova se područja mogu obrađivati putem književnih tekstova. Dakle, praktičnom primjenom, a ne \"bubetanjem\". \nSmatram da pri kreiranju programa nastave hrvatskoga jezika za djecu s teškoćama treba imati na umu njegove konačne ishode: primjenjivost  sadržaja za budući život (kroz razne književne teme koje su širokog spektra i zadiru u razna životna područja i problematike), poticanje kritičkog mišljenja, kreativnosti, umijeća komuniciranja, razvijanje samopouzdanja te usvajanje osnovnih sadržaja opće kulture. Kako to ostvariti? Treba im \"uljepšati\" školske dane - uz učenje kroz zabavu, pozitivno ozračje . Treba ih osposobiti za samostalni život. \nVoljela bih sudjelovati u kreiranju novog programa za učenike s teškoćama te pisanju nove čitanke. \nSanja Cmrečnjak, prof. hrvatskoga jezika"]
[3,"Sanja Cmrečnjak","PRIJEDLOG OKVIRA ZA POTICANJE I PRILAGODBU ISKUSTAVA UČENJA TE VREDNOVANJE POSTIGNUĆA DJECE I UČENIKA S TEŠKOĆAMA","Poštovani, \nzahvaljujem Vam što ste me pozvali na savjetovanje. Drago mi je da mi se ukazala prilika da izrazim svoje mišljenje, kritike i savjete u vezi školovanja učenika s teškoćama. Moj stav proizašao je iz bogatoga višegodišnjeg iskustva u radu s učenicima s teškoćama. Zaposlena sam u Srednjoj strukovnoj školi Velika Gorica, profesorica sam hrvatskoga jezika. Prije četiri godine unaprijeđena sam u zvanje mentor. Ukupno imama 20 godina radnog staža koji sam ostvarila u strukovnoj školi. 15 godina radim s učenicima s teškoćama koji se školuju prema posebnom TES programu, za zanimanja pomoćni kuhar i slastičar te pomoćni instalater grijanja i klimatizacije. Imam punu satnicu. Nastavu održavam u tri razredna odjela TES programa te u trogodišnjim i četverogodišnjim redovnim programima. Posebno sam senzibilizirana za rad s učenicima s teškoćama. Stoga sam se i dalje usavršavala u tom područnjuu. Obavljam poslove osobnog pomagača na državnoj maturi (prošle i ove školske godine nisam mogla sudjelovati jer su moja djela polagala državnu maturu). Član sam Stručnog povjerenstva Ureda za procjenu psihofizičkog stanja djeteta na nivou Zagrebačke županije, za grad Veliku Goricu. Moji učenici, koji se školuju prema posebnom TES programu, postižu zapažene rezultate - najbolji literarni rad u kategoriji učenika s teš'koćama (na državnoj razini), predstave u kazalištu \"Trešnja\", sudjelovanje u \nprojektu \"Drugi\", hrvatske radiotelevizije, za koji su učenici snimili film o njima samima, dao \"drugima\" u današnjem društvu. I tako dalje. \nNakon 15 godina rada s učenicima s teškoćama, stekla sam uvid u njihove specifičnosti, osobnosti, interese. Što se tiče nastave hrvatskoga jezika, prepoznala sam što ih u tom predmetu zanima. Na žalost, propisani program ne slijedi njihove želje, potrebe, mogućnosti. Sprovodeći propisani program, uočila sam da im je on nezanimljiv što izaziva probleme, posebno kod učenika s ADHD poremećajem, čiju je pažnju teško privući nezanimljivim sadržajima. Isto je i s drugim učenicima. No, kad napravim odmak od propisanog programa te \"ubacim\" nešto drugo, ono za što pretpostavljam da će ih zanimati , učenici se zaintertesiraju, nastane ugodna i poticajna atmosfera u razredu, aktiviraju se, surađju. Primijetila sam da ih zanimaju priče. PČa im pričam. Zatim čitaju tekst, prilikom čega se oni vrlo zainteresiraju za čitanje na glas, sami se javljaju. I oni koji dobro čitaju, i oni koji slovkaju - naprosto se oslobode, potisnu sram, a na moju veliku radost, drugi im se ne rugaju. Nakon čitanja, sljedi samostalni rad - čitanje s razumijevanjem, zapisivanje odgovora na pitanja, tražeći ih iz ponuđenog tekstas. No, propisna čitanka nije zasićena tekstovima koji su njima zanimljivi. Vrlo su šturi pa se radnja priče ne može ni razviti. TAman kad se zainteresiraju, tekstu je kraj. Zadataka za interpretaciju teksta je vrlo malo, nisu adekvatni ili ih uopće nema. Neki su tekstovi doista infantilni, na razini djece nižih razreda osnovne škole, a kšto oni primjećuju pa su povrijeđeni (\"pa nismo mi mala djelca\"). Sve to skupa ne začuđuje, ako se uzme u obzir podatak da čitanku nije napisala osoba iz struke. Zato ni čitanka nije napisana po načelima struke. U TES programu školuju se djeca s raznim poteškoćama o mentalne, socijalne itd. U školi u kojoj radim najviše je djece koja su upućena u ovaj program zbog socijalne problematike u njihovim obiteljima. Zato smatram da sun oni dvostruko \"kažnjeni\". Osim obiteljske ptoblematike, zakinuti su i za primjereni oblik školovanja. Oni mogu puno više (a i željeli bi) od onoga što im pruža program i či9tanka. Vrlo su zadovoljni, pa i ponosni kada im ponudim zhtjevnije zadatke, pogotovo kada primijetenda je to gradivo iz redovnog programa. Naime, unutar jedne školske zgrade školuju se učenici po prilagođenom i po redovnom programu. Oni se često međusobno poznaju, još ioz osnovnih škola. Pa komuniciraju. no, to i nije uvijek tako jer se često događa da ih učenici redovnih programa degradiraju i diskriminiraju. Zašto ih i mi, odrasli (tzv. stručnjaci) degradiramo? \"Pa nismo mi debili\", i takva se rečenica često od njih čuje. \nDakle, smatram da je ovom obliku školovanja nužan novi program nastave hrvatskoga jezika i nova čitanka. Novi program trebao bi biti kombinacija redovnog programa trogodišnje strukovne škole i nekih dijelova dosadašnjeg TES programa. Uostalom, zašto ovim učenicima ne omogućiti i opću kulturu? Neshvlatljivo je da ovi učenici završavaju srednjoškolsko obrazovanje, a ne znaju ništa o npr. Šenoi, Ma"]
[4,"Sanja Fontana","PRIJEDLOG OKVIRA ZA POTICANJE I PRILAGODBU ISKUSTAVA UČENJA TE VREDNOVANJE POSTIGNUĆA DJECE I UČENIKA S TEŠKOĆAMA,\n9. Posebni oblici individualne i grupne podrške te aktivnosti za poticanje razvoja djece/učenika s teškoćama","nadopuna - u rehabilitacijske postupke staviti i terapijskog psa (primjer pozitivne prakse u Školi za odgoj i obrazovanje- Pula, gdje je terapijski pas Cezar uz suglasnost Ministarstva uključen u rad s učenicima s višestrukim teškoćama od šk. god 2013./14.) \nSanja Fontana, mag. rehab. educ., Pula"]