{"text_format":"2","workbook":"xls","n_sheets":1,"sheets":["EConReport"],"not_rendered":{"charts":0,"images":0,"macros":0,"external_links":0,"defined_names":0,"comments":0,"pivot_tables":0},"unopened":[],"bounds":{"document_bytes":16777216,"sheet_cells":100000,"run_cost":"one","rows_first":2000,"rows_last":500,"rows_between":2000,"halvings":0,"cell_chars":16384,"cell_head_chars":4096},"cells_cut":2,"cells_raw":0,"read":"whole","date_system":"1900","formulas":"cached_only"}

{"sheet":"EConReport","index":0,"n_rows":4,"n_cols":6,"rows_kept":4,"cut":false,"hidden":false,"merged":[[0,0,0,5]],"flags":["formulas_cached_only"]}
["Izvješće o provedenom savjetovanju - Savjetovanje sa zainteresiranom javnošću o Prijedlogu Nacionalnog kurikuluma nastavnoga predmeta Pravoslavni vjeronauk"]
[]
["Redni broj","Korisnik","Isječak","Komentar","Status odgovora\n","Odgovor"]
[1,"PETAR MARIJA RADELJ","Prijedlog Nacionalnog kurikuluma nastavnoga predmeta Pravoslavni vjeronauk",{"$cut":{"chars":32762,"head":"Donji tekst ne uključuje poveznice, oblikovan tekst, tablice i grafikone. Oni se mogu vidjeti na http://www.vjeraidjela.com/osvrt-na-prijedlog-pr\navoslavnoga-vjeronauka, a tekst se u wordu može preuzeti s: https://radelj.files.wordpress.com/2016/11/osvrt\n-na-prijedlog-pravoslavnoga-vjeronauka1.docx\n \nOsvrt na prijedlog Pravoslavnoga vjeronauka\n \n0. Pravoslavni vjernici stoljećima su vrijedan dio hrvatskoga društva i hrvatske kulture. Baština kršćanskoga Istoka obilje je duhovnosti, nadahnuća, uzora svetosti, dostizanja savršenstva, primjera krjeposti, istinske i aktualne duhovnosti. Osvrt je napisan u želji da ona bude što dostupnija i bolje prenesena mladim naraštajima. Prosudbom želim dati prinos javnoj raspravi, uvjeren da se preko nemalobrojnih bezakonja ne bi smjelo prijeći šutke i da uputnik Pravoslavnoga vjeronauka treba točno, potpuno i pravovjerno odražavati što Crkva moli, vjeruje i predlaže vjernima radi vječnoga spasenja.\n \n \nI. Nedoumice\n1. Prijedlog uputnika Pravoslavnoga vjeronauka iz 2016. godine svodi pravoslavnu vjeru na privatnost i ograničava je na sakristiju (diakonikon), namjesto da njome prožima čitavu učiteljevu i učenikovu osobnost. To čini suprotno proklamiranom pravoslavnom poimanju osobe. Propušta predočavati vjeru kao glas nade. Izbjegava njezine nositelje izgrađivati da se razložno, strpljivo i uporno zauzimaju za neštićene i obespravljene. Ne vodi računa o nametanju novoga svjetskoga poretka bez Boga, kojemu bi se moglo uspješno suprotstaviti odgajajući istinske vjernike. Stoga je to „politički korektan dokument“. Bogatstvo i dubina istočnoga kršćanstva tim su Prijedlogom spriječeni da budu riznica osobne i zajedničke mudrosti; razvodnjeni da ne postoje u javnom životu, osim kao prigodan ukras (folklor, fikus); umrtvljeni da se problem istine ne postavlja, a kamoli da se ona traži i nalazi, prigušeni da se o pravednosti samo „razgovara“ (str. 58), a ne da se snažno trudi oko nje i mira s Bogom, s drugim ljudima i među narodima.\n2. Zašto pisci Prijedloga jednostavno ne žele da Pravoslavni vjeronauk bude kršćanski odgoj učenika, odgoj u pravoslavnoj vjeri i da škola bude odgojna ustanova? Ako ipak žele, zašto to nigdje nisu naveli? Ovako se mora zaključiti da im je koncepcija vjeronauka: 1. načelna etika, ali ne i moralka,[1] i 2. liturgija, i to izvaninstitucijska (zbog poimanja vjeroučitelja kao liturga, v. niže 2.2.).\n2.1. Sastavljači Prijedloga potpuno zanemaruju odgoj. Tu riječ uostalom nikako ne spominju, osim dva puta u svezi „odgoj i obrazovanje“. Time se pridružuju prevladavajućoj težnji izgona odgoja i glavnoj struji Cjelovite uputnične reforme. Jednako čine i time što, istiskujući odgoj i naobrazbu, čak 123 puta navode svezu „učenje i poučavanje“. A odgoj je općeljudska potreba; svečovječanska ustanova; upućivanje, usmjeravanje, vođenje, izvlačenje najboljega, rađanje krjeposti, upravljanje, izgradnja, mudrost, vrjednota; da bez odgoja nema kršćanske uljudbe (civilizacije) ni u tragovima, ni pravoslavne kulture, ni davanja smisla vlastitomu životu.\n2.2. Među 26.745 riječi, od koliko se sastoji Prijedlog, ni jedna nije „gojenik“, „odgajanik“, „odgojitelj“, ili „odgajatelj“. Odgajalaštvo se ne spominje nigdje, pa ni u poglavlju Uloga učitelja (str. 118). Prema Prijedlogu Pravoslavnoga vjeronauka učitelj nije odgojitelj. Naprotiv, dodijeljen mu je posve novi naziv: „potrebno je naglasiti da je (vjero)učitelj kao liturg ključna figura i da o odnosu koji ostvari s učenicima ovisi njihovo učenje i razvoj te sȃm odgojno-obrazovni proces“ (str. 118). Liturg – od grčkoga λειτουργός [leitūrgós],[2] javni službenik, sraslica od λήϊτος [lḗitos], koji pripada puku, i ἔργον [érgon], djelo – odgovorna je osoba koja vodi bogoslužje. No, vjeronauk je nastava, poučavanje, može se smatrati bogoštovnim djelom,[3] ali ne i bogoslužjem. Budući da svi pravoslavni vjeroučitelji u Hrvatskoj nisu rukopoloženi crkveni službenici, mogu li oni voditi liturgiju? Jesu li liturzi? Katekizam Katoličke Crkve uči: „U liturgijskom je slavlju sva zajednica ‘liturg’, svatko prema svojoj ulozi. Krsno svećeništvo [sacerd"}},"Djelomično prihvaćen",{"$cut":{"chars":32760,"head":"Uvaženi g. Radelj,\nZahvalni zbog Vašeg sudjelovanja i doprinosa javnoj raspravi dostavljamo odgovore na priložene nedoumice i upite. Zbog kratkoće roka za odgovor nismo bili u mogućnosti da odgovorimo na sve Vaše komentare. Željeli bismo da uvažite činjenicu da rad na prijedlogu dokumenta nije praktički mogao izbalansirati mišljenja i stavove svakoga tko se želi uključiti i dobiti odgovore na svoje viđenje dokumenta. Sam dokument trpi sugestije i rado ih susreće u svome izvedbenom dijelu, ali ne i terminološkom jer se upravo tu susrećemo s Vašim nedoumicama. \n\n1 .Prijedlog kurikuluma nastavnog predmeta Pravoslavnog vjeronauka u svom opisu nastavnog predmeta opisuje svrhu i bogoslovnu podlogu vjerskog odgoja i obrazovanja samoga predmeta. Taj opis negira pretpostavku da dokument ograničava ili svodi na privatnost samu pravoslavnu vjeru, osobito da odražava dojam „politički korektnog dokumenta“.  Kada se govori o poučavanju, koje po definiciji ima svrhu razvijanje iskustvenih spoznaja kod učenika o Bogu koji jeste zajednica triju ličnosti Boga Oca, Sina, Duha Svetoga koji formiraju Crkvu kao Tijelo Hristovo, iz ljubavi Očeve prema čovjeku, upravo se govori o vjeri kao glasu nade. Upravo tako osmišljen prijedlog sudjelovanja učenika u nastavnom predmetu Pravoslavnog vjeronauka omogućuje da učenik Liturgijski raste, dakle izvan okvira svega navedenog, naročito da dokument ima odraz politički korektnog dokumenta. \n2. Sam naziv Pravoslavni vjeronauk i sadržaj prijedloga dokumenta temelji se na  odgoju u pravoslavnoj vjeri, upravo time što ističe učenikovo učešće u životu Crkve-Tijela Hristovog. Škola jest odgojno – obrazovna ustanova i smatramo da nema potrebe za naglašavanjem odgojno-obrazovnog identiteta školske ustanove. Time ne postoji razlog za pretpostavku o koncepciji predmeta baziranog na načelnoj etici.\n2.1 Svakako da će se razgovarati o opširnijem angažmanu riječi odgoj u formulaciji prijedloga dokumenta. Ali izvući iz tog nedostatka zaključak da postoji svjesna namjera predmeta Pravoslavnog vjeronauka da izbaci riječ odgoj i da je dio nekog obrazovnog kulta, zaključili smo da se ne dotiče važnosti sadržaja samoga prijedloga dokumenta, osim da odgoj i poučavanje za život u pravoslavnoj vjeri znače da vjeroučitelj daje primjer-poučava i time odgaja vjeroučenika da slobodno i iz ljubavi želi biti odgajan usinovljenjem u Hristu, blagodaću Duha Svetoga. Pravoslavna Crkva ih poznaje kao sinonimne pojmove.\n2.2 Vaša nedoumica vezana za vjeroučitelja kao liturga - λειτουργός. Liturgija kao zajednica vjernih koji čine Crkvu-Tijelo Hristovo, čini svakog člana te zajednice liturgom-zajedničkim djelom. Episkopski mandat čini vjeroučitelja liturgom ne kao savršavača Svetih tajni (Sakramenata) nego kao suputnika ka učešću u Svetim tajnama vjeroučitelja i učenika. Ovim Vas upućujemo na neosnovanost opisa prijedloga predmeta kao isključivo sakrističnog i neprožimajućeg za učenikovu i vjeroučiteljevu osobnost. \n\n2.3 Potrebna je osobita pažnja da učenik „prihvati ili usvoji“ odgojni smisao Deset Božjih  zapovijedi. Da bi se dobio učinak koji svi želimo, a što Vi navodite, događa se  iskustveno – liturgijski, te vodi učenika ka prihvaćanju i usvajanju. Pravoslavni vjeronauk ne stavlja akcent na usvajanje deset zapovjedi u smislu obrazovnog ishoda, nego u odgojnom smislu iskustveno življenje i svjedočenje istih, odnosno da one postanu način života svakog vjeroučenika. Ovdje navedeno potvrđujemo u prilogu:\n- Prilog: ODGOJNO-OBRAZOVNI ISHOD D. 8. 1: Na kraju osme godine učenja i poučavanja predmeta Pravoslavni vjeronauk u konceptu Podvig i umjetnost učenik utvrđuje da je svetost hrišćanskoga života neodvojiva od liturgijskoga života.\n2.4 Prethodni odgovori obrazlažu zahvalnost na sugestiji o češćoj primjeni pridjeva“odgojni“. Svakako će se razgovarati u svezi teme. Nastavak Vašeg obrazlaganja nema upit o dokumentu i sadržaju već nagovještavaju svjesno etiketiranje nas, kao sastavljača sadržaja prijedloga predmetnog kurikuluma. Smatramo da ne potrebuje obrazlaganje jer se ne odnosi na sadržaj i cilj samog dokumenta.\n2.5, 2.6, 2.7, 2.8, 3, "}}]